A. roman: skånska parasitsteklar. 263 



längd. I Riksmuseets svenska samling fanns förut blott en 

 liten Aîitom.-$ utan lokaluppgift. 



Exephancs hilaris Gr.: ^''' ^V? ^5' ^' ^V^ 16, 4 ^. — 

 Först av Thomson anförd som svensk; nordligast funnen av 

 bearb. i Uppsalatrakten (Ultuna), där den liksom vår andra och 

 vanligare art lever i sumpvegetation vid Fyrisån. För Riks- 

 museum var den ny. 



Ichneumon vwrdax Kriechb.: Krageholm ^^/t 15, i J*. 



— Har i Sverge blott påträffats i Skåne. Riksmuseets enda 

 ex. var också en $ därifrån. 



/. sarcitorius L.: "^'9 13, i ^. — En av de allmännaste 

 arterna i hela Europa. Medtages här för att påpeka den 

 skandinaviska formens olikhet med den kontinentala, i det 

 hannens teckningar pä bakkroppen hos oss äro vita, på 

 kontinenten gula. Vår form bör anses som stamform, emedan 

 Linnés typmaterial bestod av exemplar frän Uppsalatrakten. 



— Blott som en sällsynthet har den vittecknade formen någon 

 gång påträffats på kontinenten. 



/. trispiliis Thoms.: Krageholm ^^/t 15, i c^. — Blott 

 känd frän Skåne och saknades i Riksmuseum. 



Amblyteles atraioriiis F.: Charlottenlund ^^/a 85, Halm- 

 stad ^^/4 15, 2 $. — Exemplaren hade tydligen övervintrat 

 som fullbildade och sakna ljusa fläckar på bakkroppen. Riks- 

 museum har arten nordligast från Stockholmstrakten. 



Ä. nonagriœ HoLMG. [Spilichn. limnop hi lu s T nous.): i $ 

 utan fynduppgift; 2 J*, den ena kläckt ur Nofiagria typhœ 

 ^^/s 07. — I Riksmuseum nordligast från Stockholmstrakten. 



A. simplicidens {Spilichn. Thoms.): Grönhult "% ii> i <^- 



— Saknades i Riksmuseum. Bearbetaren har funnit en $ i 

 västra Närke. 



StenicJineumon hœreticus (Amblyteles Wesm. Ç 1854, lehn, 

 urticaruni HoLMG. $% 1880, /. Möllert HoLMG. ? nec ç^ 

 1884, A. Jiœreticus KRIECHE. $ 1888, St. urticarmn Rn 191 4, 

 Ark. f. zool. 9:2): Ring.sjötr. ^^s 13, i cT- RiNGDAHL. — 

 Arten beskrevs efter en $ fr. Savojen, men är spridd över 

 hela mellersta och norra Europa samt Sibirien. I Sverge 

 var den hittills känd som en mera nordlig art och under de 

 HoLMGREN'ska namnen. Riksmuseum ägde den från Hälsing- 

 land, Öster- och Västergötland, bearbetaren har en Ç från 



