4 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I913. 



kanska fågelhudar (Champion, Biol. Centr. Amer. Rh. Het., 

 II, p. 307). Om Afif/iocon's-3.rtei:na., såsom ofvan sagts, en- 

 dast alldeles tillfälligtvis suga varmblodiga djurs blod, så har 

 denna näring för Lyctocoris ca^npcstns redan blifvit så godt 

 som typisk, ehuruväl denna art ännu, såsom nämnts, nå- 

 gon gång anträffas ute i det fria. Det synes icke alldeles 

 omöjligt, att Cimiciderna utbildat sig från till Lyctocoris när- 

 stående former, hvarpå en viss egendomlighet i färg och ha- 

 bitus äfvensom de två sista fina antennlederna tyckas tyda. 

 Dylika arter hafva på samma sätt som nu Lyctocoris campcst- 

 ris möjligen af den primitiva nomadiserande människan hem- 

 släpats från fältet med den halm, som sannolikt äfven redan 

 då mångenstädes utgjorde takbetäckningen till hennes boskaps- 

 skjul, och hvilken lämnade godt fäste för svalornas bon och 

 för läderlapparna under deras hvila om dagen. På dessa djur 

 öfvergingo småningom Anthocoriderna och transformerades 

 slutligen, sedan de apterat sig för det nya lefnadssättet så- 

 som varmblodsugare, till Cimicider. 



Jordan och Rothschild hafva i en nyligen af dem 

 publicerad uppsats i Novitates Zoologicae XIX, 1912, p. 352, 

 indelat familjen Ciuiicidac, eller såsom de kallat den Clino- 

 coridac, i tre underfamiljer: Clinocorinac, enligt min uppfatt- 

 ning bättre benämnd Ciuiicitiae. Cacodtiiinac och Liaeinatosi- 

 pJioninae, de två sistnämnda representerade endast af extra- 

 europeiska arter. Dessa underfamiljer skiljas från hvarandra 

 genom rostri längd, bröstets bildning, strukturen af de borst, 

 som kanta thorax' sidor, äfvensom genom bildningen af ha- 

 nens åttonde abdominalsegment. Svårt är, med den känne- 

 dom vi för närvarande äga om såväl Cimiciderna som An- 

 thocoriderna, att med bestämdhet afgöra, hvilken af de of- 

 vanstående underfamiljerna är den ursprungligaste. Det för- 

 tjänar dock framhållas, att ett släkte af underfamiljen 6»//?- 

 cinac, Occiacus, i likhet med hvad äfven är fallet med Lycto- 

 coris campcstris. uppehåller sig i svalbon äfvensom att ensamt 

 denna underfamilj för närvarande är representerad i de pale- 



besynnerligaste slag. En sådan bevingad vägglus, som en gång lämnades 

 mig till undersökning, befanns sålunda vara ett exemplar af den med 

 korta vingstumpar försedda honan af en mätarefjäril, Chciviatobia brii- 

 Jiiatu. 



