6 EXTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1913. 



sin främre konvcxa kant fintandade. Den omfattar trenne 

 släkten, hvaraf ett hittills obeskrifvet (typ: C. valdivianits 

 Phil.). De två första äro företrädda inom den palearktiska 

 regionen och äfven funna i Sverige, det ena, Oeciacus Stal, 

 utmärkt genom sina långa silkeshår, genom pronoti framrand, 

 som är blott svagt urringad eller nästan rak i midten och 

 blott vid sidorna framdragen samt genom sina antenner, hvilkas 

 sista leder icke äro mycket tunnare än de föregående, lefver 

 hufvudsakligen hos svalor och andra fåglar, som kommit i 

 beröring med dem. Det andra, Ciiiiex L., karakteriseras ge- 

 nom sin korta behåring, hvilken är längre endast i kanterna 

 af pronotum och elytra, de kapillärt fina sista antennlederna 

 och den urbuktade framranden af pronotum. Dess arter äro 

 större än de af föregående släkte och anträffas i läderlap- 

 parnas samt i åtskilliga andra djurs bon, en art äfven all- 

 mänt i människans boningar. Ofvan har redan framhållits, 

 huru öfvergången från af vegetabiliska safter lefvande insek- 

 ter till blodsugande sådana just hos svalor och läderlappar 

 lättast kan tänkas hafva ägt rum. Beträffande det tredje, 

 n}'a släktet skola längre fram några upplysningar lämnas. 

 Här må blott nämnas, att utvecklingen synes hafva gått i 

 riktning af pronoti sidors utplattning och utvidgning samt af 

 elytras förkortning, i det deras bakkant från afrundad små- 

 ningom blifvit rät och slutligen urbuktad. Pronoti framkant 

 har härjämte blifvit allt starkare urringad och behåringen allt 

 kortare. 



Af släktet Oeciaais äro hittills kända två arter, den ena, 

 Oe. vicariiis HORV. (Ann. Mus. Nat. Hung X., 191 2, p. 261), 

 tillhörande Nordamerika och funnen i bon af vanliga svalor 

 samt purpursvalan, Progne purpurea, den andra, Oc. Jiinmdi- 

 nis Jen., 1839. Europa. D:r PoiTlU.s har i Lena-fîodomradet 

 i ett bo af Hirundo riparia funnit en (Vr/<'?c7/.s--larv, men på 

 grund af att exemplaret blifvit skadadt är det omöjligt att 

 afgöra, hvilken art det tillhör. 



Oeciacus hiru7idhiis Jen. upptäcl-ctes först i England i bon 

 af Hiruiido jirbica och beskrefs i Ann. Mag. Nat. Hist., Ill, 

 1839, p. 243. Sedermera har den blifvit anträffad i en stor 

 del af Europa, pa många ställen i betydande antal såväl hos 

 denna art som, enligt skriftligt meddelande från HORVÄTU, 



