o. M. REUTER, VAGGLUSl-AMII.J I;N ( CIM1CI1:)AI;). I3 



hypotes har redan ilirut blifvit uttalad af Tasciieni'.krg, som 

 dock tror äfvcn andra varmblodiga djur vara skulden till im- 

 porten af vägglössen. Till det antagandet, att läderlapparna 

 ursprungligen tjänstgjort såsom spridare af vägglössen, ledes 

 man pä grund däraf, att flertalet vägglusarter synas stå i 

 något förhållande till dessa djur. Afven denna art förekom- 

 mer t. o. m. ännu i dag i deras boningar. Sålunda hafva 

 fullkomligt typiska exemplar blifvit funna enligt HoRVÄTll 

 (in litt.) på läderlappar i ett kyrktorn i Ungern. Också de 

 exemplar, som vid Grahamstown i Sydafrika blifvit tagna pä 

 en läderlapp och af BowillLL uppgifvits såsom C. pipistrclli, 

 hafva af honom blifvit bestämda såsom C. Icctiilarius (HoR- 

 VÄTir, Ann. Mus. Nat. Hung., VIII, 1910, p. Z^l). Sedan 

 fråga numera väckts om denna arts variabilitet och förekom- 

 sten af andra, mycket närstående arter, skulle måhända en 

 förnyad undersökning af dessa exemplar icke vara ur vägen. 

 Enligt meddelande i bref af D:r GuLDE och D:r HORVÄTli 

 äga dessa vidare i sina samlingar exemplar tagna äfven i 

 dufvornas bon. Också hönsen skola enligt HoRVÄTH (Ann. 

 Mus. Nat. Hung., X, 191 2, p. 258) lida af deras angrepp. 

 Redan NöRDLlNGER nämner 1855 (Die kleinen Feinde der 

 Landwirtschaft), att väggarna i hönshusen mångenstädes äro 

 brunfärgade genom förekomsten af vägglöss och SCHUMACHER 

 har i bref uppgifvit, att dessa ännu i dag skola uppträda 

 m}-cket talrikt i hönshusen i trakten kring Kägel i Preussen, 

 från hvilka man där anser, att de öfvergä i boningshu- 

 sen. I intetdera af dessa fall hafva vägglössen dock blifvit 

 till arten undersökta och möjligt är, att de hänföra sig till 

 C. coliinibariiis eller någon annan art lika väl som till C. 

 Icctularius. Det förtjänar därför att taga vara på i hönshus 

 förekommande exemplar af släktet Ciuwx. 



Då denna art icke sällan uppträder äfven i nyss byggda 

 hus, i hvilka ännu inga människor inflyttat, har prof. Brauer 

 förklarat detta åtminstone i Wien möjliggöras genom s. k. 

 foresi medels flädermöss och råttor, vid hvilka vägglössen 

 sugit sig fast för att åter, anlända till platsen, fälla sig ned. 

 Uteslutet är dock ingalunda härvid, att denna foresi kunnat 

 ske medels de arbetare, som varit sysselsatta med b}'ggandet 

 af de n}'a husen. Emellertid vittnar det ofvanniunnda fyn- 



