Arktiska ichneumonider i Skandinavien. 



Af 

 A. Roman. 



Som inledning till de efteråt meddelade artbeskrifnin- 

 garne torde några meddelanden om vår nordliga ichneumo- 

 nidfauna ha ett visst berättigande. 



Skandinaviens klimat är som bekant genom Golfström- 

 mens inverkan mycket mildare än i alla andra, lika nordligt 

 belägna länder. Så anser t. ex. H. Friese i »Fauna arctica» 

 (Bd 2, Jena 1901 — 02) den 60. breddgraden som generell 

 sydgräns för det subaiktiska området, men två tredjedelar af 

 Skandinavien sträcka sig norr därom och lämna rum för ett 

 afsevärdt jordbruk. Därför har H. Kl^R (i samma arbete) 

 dragit vår subarktiska sydgräns i jämnhöjd med polcirkeln, 

 men med höjning åt väster i följd af det milda norska kust- 

 klimatet. Egentligt arktiskt område utan träd och större 

 buskar finns inom skandinaviska halfön blott på bergen, men 

 där i ganska stor utsträckning. Det subarktiska området 

 markeras hos oss af björkzonen. — I vegetationen alteckna 

 sig således dessa klimatgränser jämförelsevis klart, men djur- 

 världen är genom sin rörelseförmåga i någon mån oberoende 

 af dem. Därför äro t. ex. insekter samlade på glaciärer och 

 snödrifvor i fjällen ingalunda något troget uttryck för dessas 

 arktiska fauna, utan vinden har ditfört en mängd prof pa 

 hela den omgifvande traktens flygande insekter, hvilka snart 

 förlamas af kölden. 



Hvilka insekter kunna vi då räkna som arktiska i Skandi- 

 navien.? Först och främst naturligtvis dem som konstant 

 förekomma ofvan trädjiränsen och där genomgå sin utveck- 



