Sveriges insektgeografiska indelning på 



grundval af makrolepidopterernas 



utbredning. 



Af 

 Einar Wahlgren. 



Warmings indelning af växtgeografien i floristisk och 

 ekologisk har sin tillämpning äfven på djurgeografien, och 

 särskildt nödvändigt är det, att insektgeografiens båda gre- 

 nar, den faunistiska och den ekologiska, mera än stundom 

 hittills varit fallet hållas skarpt isär från hvarandra. Den 

 faunistiska inscktgeograficn har till uppgift att fastställa de 

 olika insektarternas (eller gruppernas) utbredning, att såsom 

 insektgeografiska faunomräden, regioner, distrikt, provinser 

 o. s. v. afgränsa sådana landområden, hvilkas insektvärld till 

 sin sammansättning i stort afviker från angränsande trakters, 

 samt att utforska de faktorer, som bestämma dessa insekt- 

 geografiska områdens gränser. Den ekologiska inscktgeogra- 

 ficn åter har till mål att undersöka insekternas fördelning 

 inom de faunistiska områdena, att utreda insektvärldens sam- 

 mansättning inom de växlande lifssamhällena samt att utröna 

 lefnadsförhållandenas art och samlifvets natur i dessa lifssam- 

 hällen (biosynoecier, biotoper) och deras lefnadsförband (bio- 

 coenoser). 



En faunistiskt insektgeografisk indelning af värt land • — 

 hvarom i denna uppsats ensamt är fråga — borde naturligt- 

 vis grunda sig på ett statistiskt material, bestående i utbred- 

 ningsuppgifter rörande samtliga svenska insekter. Då ett 

 sådant material emellertid på långt när ännu icke föreligger 

 i den form, att det kan för ändamålet bearbetas, återstår 

 endast möjligheten att försöka en sådan indelning på grund- 



