K. WAHLGRKN, SVKRIGES INSEKTGEOCRAFISKA INDELNING. 1 43 



Af dessa äro följande blott träftade inom det eiiarktiska 

 distriktet: C. )i. iccrcÙDuii, C. h. sulitclma, lil. idiina, B. 

 polaris, E. in. po/a ris, O. bore, L. o. aqiiiiina, i[. Richardsoni, 

 A. 1. Staudi)igcri, A. Zeticrstcdti, A. qui da, L. polata, L. 

 hyssata och P. frigidaria. (A. Richardsoni, Staiidigcri och 

 Zcttcrstcdti äro dock funna på Dovre). 



lùidast i alpina distriktet finnes Lyceciia pheretcs (Jänitl. 

 och Härjed.). De öfriga äro gemensamma för bada distrikten. 



Jag har förut omnämnt, att denna indelning af den ark- 

 tiska regionen skett af invandringshistoriska skäl, och jämför 

 man de olika gruppernas utomskandinaviska utbredning, fin- 

 ner man också en slående olikhet. Af de 14 endast i det 

 euarktiska distriktet förekommande arterna saknas 12 i Al- 

 perna eller Mellaneuropas berg, medan de två återstående, 

 Erebia niediisa och Lycœna orbitiilus där förekomma i från 

 de nordiska skilda raser. Däremot finnas fîertalet af de för 

 båda distrikten gemensamma arterna äfvensom Lycœna phe- 

 retcs äfven i Alperna. 



Det lider intet tvifvel, att hufvudmassan af den speciellt 

 euarktiska artgruppen invandrat till Skandinaviska halfön 

 från Nordsibirien längs Ishafvets kust. Ej heller synes det 

 vara tvifvelaktigt, att de för arktiska regionen och Alperna 

 gemensamma arterna och särskildt Lycœna pheretes inkom- 

 mit på en sydlig invandringsväg, eller rättare en sydvästlig. 

 Sedan man numera synes luta åt den åsikten, att äfven den 

 nordvästnorska kustremsan under den senaste, den baltiska, 

 istiden varit täckt af inlandsisen, finnes ingen möjlighet att 

 antaga, att vår arktiska fauna rekryterats från interglaciala 

 stammar, som vid norska kusten kvarlefvat under den bal- 

 tiska istiden. Ej heller kan rent arktiska formers invandrings- 

 väg ha gått genom södra och mellersta Sverige, alldenstund 

 den arktiska växtvärlden, och naturligtvis då äfven djurvärl- 

 den, till följd af den senkvartära tidens hastigt stegrade tem- 

 peratur, så vidt man vet, aldrig nådde längre än till en linje 

 Göteborgstrakten— norra Skåne — mellersta Öland — mellersta 

 Gottland. Den enda väg, de söderifrån kommande arktiska 

 arterna kunnat invandra, är således längs Norges kust, där 

 en fossil arktisk fiora är känd ända upp till Trondhjems- 

 fjorden. 



Entouiol. Tidsky. Aig. j^. H. 2 (ipij). 10 



