I. TRÄGARDU: HÖSTMINORNAS GRÖNA FÄRG. l8l 



äter af kärlsträngarne till samma nivå som parenchymet, 

 men likväl biter i dem och på så sätt vinner tillträde till 

 saftomlo[)pet. Genom att på detta sätt antaga, att något 

 ämne, som larven afsöndrar, är den verkliga orsaken till fe- 

 nomenet och att den rent mekaniska retningen endast är 

 bidragande orsak, tinner W. en stor likhet med vissa gall- 

 bildningars uppkomst, särskildt dem, som Cynipidema alstra; 

 ty dessa bildas genom retning af larvernas excretionsproduk- 

 ter, ej genom något af moderdjuret vid äggläggningen af- 

 söndradt sekret. 



Något senare försök att förklara detta fenomen har mig 

 veterligt ej blifvit gjordt; den ofvannämnda hypotesen är 

 tills dato ej vederlagd och det förekommer till och med, att 

 det uppgifves som ett faktum, att kvarblifvandet af klorofyll 

 i minorna beror på inverkan af ett sekret, som de unga lar- 

 verna afsöndra. Så t. ex. skrifver LiNNANIEMI (191 3, b. s. 

 24) i sitt nyligen utkomna arbete: »Zur Kenntnis der Blatt- 

 minierer» ; In diesem Zuzammenhang mag noch hervorgehoben 

 werden, dass die Farbe des Blattes in der Umgebung der 

 Mine bei manchen Neptzai/a- Arien durch die Wirkung eines 

 Sekretes der jungen Raupe, die herbstlichen Umwandlungen 

 nicht erleidet. Dies hatte ich Gelegenheit vorigen Herbst, 

 Ende Oktober bei Anas an einem Salix pkylicifolia-Gehxxsch. 

 zu sehen. Die von einer Lepidopterenraupe minierten Blätter 

 waren sonst schon ganz gelb, die Umgebung der Minen fiel 

 jedoch durch ihre grüne Farbe sehr in's Auge.» 



Däremot ha från botanisk sida minorna en gång gjorts 

 till föremål för en undersökning. Det var 1909, då O. 

 Schneider-Orelli studerade Lyoiietia clerckellas min- 

 gångar i äppleblad samt deras inflytande på bladets funk- 

 tioner. 



Det förefaller, som om entomologerna vid sina spekula- 

 tioner öfv^er höstminornas gröna färg underlåtit att taga 

 hänsyn till de fenomen, som försiggå i bladen, när dessa 

 på hösten gulna för att slutligen falla af. I ljuset af de se- 

 nare arens undersökningar i denna fråga s}'nes det mig, att 

 man alldeles icke behöfver tillgripa den Woon'ska gift-hy- 

 potesen, utan att företeelsen låter sig förklara pä ett mycket 

 enklare sätt. 



