I. TRÄGARDIi: HÖSTMINORNAS GRÖNA FÄRG. 1 85 



När minrummet är färdigt, byter larven om hud, ändrar 

 fullständigt gestalt och närmar sig nu den vanliga fjärillarv- 

 t\-[)en, med c\-lindrisk kroppsform och munöppningen riktad 

 sncdt ncdät. Den börjar nu förtära resten af parenkymet i 

 minrummet och gär därvid så tillväga, att den börjar i 

 omkretsen och där fläckvis afbetar parenkymet till öfver- 

 huden. Härigenom minskas bladets motståndskraft mot böj- 

 ning i dessa punkter och larven öfvergär därefter till att 

 göra minan, hvars omkrets under denna tid ej ökas, högre 

 i taket; detta tillgår på så sätt, att den minskar golfytan 

 medels ett tvärveck på midten, som den medels silkestrådar 

 åstadkommer; golfvet blir härigenom spändt som en trum- 

 hinna och minans tak tvingas att höja sig kupolformigt. 

 Emellertid fortares parenkymet, som nämndt, blott fläckvis 

 och står därför i stora delar af minrummet i förbindelse fort- 

 farande med utanför liggande delar af bladet. 



Till följd af minans anläggningssätt sker därför under 

 dess första stadium ingen åverkan på ledningsbanorna och 

 under det andra stadiet fortares parenkymet endast fläckvis, 

 ej på sammanhängande områden. Det beror därför på, huru 

 långt parenkymkonsumtionen i minan fortskridit, när bladen 

 börja gulna, om minorna skola behålla sin gröna färg helt 

 och hållet, delvis eller alls icke; det visar sig också, att i 

 sena minor, hvilka, när bladen börja gulna, ej nått öfver det 

 första stadiet, den gröna färgen försvinner likaväl som i den 

 öfriga delen af bladet och i andra minor står den gröna fär- 

 gens intensitet i direkt förhällande till den mängd parenkym 

 som konsumerats. 



I de mest utpräglade fallen äro minorna emellertid bjärt 

 gröna, äfven när den öfriga delen af bladet är alldeles brun. 

 De engelska entomologernas uppgifter, att den gröna fläcken 

 är skarpt afgränsad, håller emellertid ej streck, ty man fin- 

 ner, att något klorofyll finnes kvar i de närmast angränsande 

 delarne; och så borde det ju också vara. om den uppfatt- 

 ningen är riktig, att det är förstöringen af saft-ledningarne, 

 som bevarar den gröna färgen. 



Att verkningarne af denna förstörelse ej i detta fall bli 

 större, beror säkerligen därpå, att minan ligger midt emellan 



