192 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I913. 



Beträffande cleridernas, särskildt våra arters, lefnadssätt 

 som imagines och larver, är ganska mycket redan skrifvet, om 

 än mycket däraf utgöres af spridda notiser och enstaka om- 

 nämnanden utan anknytning till hvad som förut skrifvits. Deras 

 biologi är emellertid långt ifrån välkänd och de moderna 

 handböckerna innehålla ännu missvisande uppgifter rörande 

 äfven allmänna arter. Och dock erbjuda cleridernas lefnads- 

 sätt och larver intresse ej blott ur teoretisk utan äfven 

 praktisk synpunkt. Ratzeburg skref om T/ianasiinus for- 

 viicarius i sin forstentomologi 1837: »Er gehört mit zu 

 den nützlichsten Thieren des Forstes ...» och efter de stu- 

 dier jag ägnat de hittills försummade trägnagande anobierna 

 kan jag med säkerhet påstå, att cleriderna, i detta fall Opilo 

 domestiais och Coiynetes coerulcus, äro viktiga som bundsför- 

 vanter mot dessa svärätkomliga skadedjur. 



I. Cleridernas lefnadssätt. 



Thanasiums (Cleriis) fonnicarius L. är den mest kända 

 af alla cleriderna och har gifvit familjen dess namn. Här i 

 landet är den allmän långt upp i höga norden. Imago träf- 

 fas någon gång på blommor, vanligen dock på timmer. Den 

 ilar sökande omkring ej obetydligt påminnande om en myra 

 [forniicarius L.) och när sig af rof. Ratzeburg och flera 

 andra författare ha observerat densamma gripa och uppäta 

 barkborrar. Enligt Ratzeburg håller han därvid bytet med 

 de främre fötterna och riktar första bettet mot hjässan. Djurets 

 hufvudsakliga uppgift på trädstammarna är emellertid ägg- 

 läggningen och äggen läggas med all sannolikhet i barkbor- 

 rarnas hål. Larverna (fig. i) träftas nämligen alltid i bark- 

 borrarnas gångar och synas vara speciellt anpassade att föda 

 sig af dessa larver. I början af juni manad detta år fann 

 jag å Experimentalfältet talrika smålarver af detta slag under 

 furubark i gångarna af Myelophilus piiiipcrda. De befunno 

 sig där tillsammans med talrika larver till Nydobius lenhis 

 Grav. och åtskilliga smärre staphyliner, Plcgadeus smicius 

 Er., Rhyzophagus dcpressus L. och någon flugart. Längre 

 fram vimlade stället af ljust röda larver och i augusti hade 

 alla den för denna larv karakteristiska röda färgen. I bark- 



