A. kemner: våra cleridkr, deras lefnadssätt och larver. 197 



framfart. Egendomlig är så dess vana att likt mullvaden ut- 

 stöta det lösgnagda materialet. Det utstötta utgör dels det 

 verkliga anobiemjölet dels at den själf afgnagda träpartik- 

 lar. Att larven själf har förmåga att gräfva i trä och andra 

 föremål, visar sig lätt, om man håller den i förvar. En kork 

 utgör ett lätt genomträngdt hinder. Håller man larver i rör, 

 slutna med kork, nöjer sig larven dock i de flesta fall med att i 

 korken urgräfva en liten aflång kammare med en särdeles 

 trång ingång. I denna placerar den sig så med hufvudet mot 

 utgången. Vid hudombyte och sedermera vid förpuppning, 

 hvilket senare stadium jag dock ej ännu lyckats erhålla, ehuru 

 flera äro därtill färdiga, tilltäpper den mynningen med ett 

 lock af något sekret, blandadt med träspån och mjöl. Då 

 hufvudet som sagdt i detta stadium i de fall, jag observerat, 

 varit vändt mot locket, som helt naturligt vid öfvergång till 

 puppa, förmodar jag, att sekretet afgifves från munnen och 

 mundelarna. Beträftande en annan form, Necrobia ruficollis, 

 som likaledes tillsluter sitt puppläge, förmodar Perris sek- 

 retet afsöndras ur anus, hvilket här sannolikt ej är fallet. 



Tiden för utvecklingen är helt säkert olika. Larver af 

 olika storlekar har jag träffat i såväl slutet som början af som- 

 maren. Imago i copula har jag funnit i slutet af juli. Beträftande 

 valet af värddjur, synes den särskildt hålla sig till anobierna, 

 här i landet spec. An. striatum Oliv. Andra fall äro emeller- 

 tid antecknade. Så har Chapuis och CaxdèZE funnit den 

 hos Gracilaria pygniœa, och M. Letzner har observerat den 

 hos Xyletinus pcctinatiis. Hos anobier har jag träffat den 

 såväl i gran och fur som i björk och al. 



Jämföra vi nu de båda (9/z7<?-arternas lefnadssätt. finna 

 vi, att arten mollis L. är funnen i fria naturen, under bark 

 och i grenar, närande sig af hufvudsakligen barkinsekter. Opilo 

 domcsticus StUrm är däremot ett inomhusdjur, som föder sig 

 af de vedgnagande inomhusanobierna. 



Genom sin egenskap af fiende till de svåråtkomliga in- 

 omhusanobierna har denna här i landet nyupptäckta Opilo-zxt 

 praktiskt värde och ganska stort sådant och är värd all upp- 

 märksamhet. Dess värde förringas emellertid i någon mån 

 däraf, att dess verksamhet är ganska märkbar genom de upp- 

 kastade mjölhögarna. I många fall utvidgar den också gång- 



