J. sahlberg: haltica engströmi och dess biologi. 263 



På en exkursion våren 1911 anträffade studd. M. A. 

 Salokas och R. Frey flera exemplar däraf invid Gammel- 

 staden, där den förekom på Spiraea nlmaria ä en mycket 

 inskränkt lokal, en liten af odlade ängar pä alla sidor om- 

 gifven skogsdunge, ett litet stycke väster om Vanda å. Sedan 

 dess hafva under höst och vår på det anvisade stället flera 

 exemplar insamlats, dels med häf från den nämnda växten, 

 dels med inscktsäll från löf och andra växtdelar vid dess 

 rötter, bland hvilka den sökt sig vinterläger. På en areal 

 af endast ett par tiotal kvadratmeter sågos flera exemplar af 

 denna växt med alldeles sönderätna och vissnade blad, i 

 hvars skifva den fullbildade skalbaggen bitit talrika hål, stun- 

 dom lämnande endast hufvudnerverna oberörda, under dei 

 på andra sidan om ett smalt sund af ängen, där samma växt 

 förekom talrikt, inga spår af denna phytophag under de första 

 åren kunnat upptäckas. Efter senaste mycket varma sommar 

 hade den något spridt sig, så att på hösten några exemplar 

 påträftades litet längre från den första fyndorten. 



Mina ifriga bemödanden att på andra ställen i Helsing- 

 fors-trakten och under resor i södra och mellersta Finland finna 

 denna lätt igenkänliga Haltica hafva hittills icke haft fram- 

 gång. Af de redan gjorda fynden torde dock kunna antagas, 

 att vi här hafva en från öster invandrande art, som med ti- 

 den kommer att fä en större utbredning och säkert äfven 

 förr eller senare skall visa sig i Sverige. 



Under de årstider jag och mina unga exkursionskamrater 

 varit i tillfälle att insamla arten här vid Helsingfors (från slu- 

 tet af september till början af november samt i början af 

 maj) har hanen visat sig vara ytterst sällsynt, så att jag hit- 

 tills af detta kön funnit endast 3 exemplar bland mer än 50 

 honor. Att förhällandet kort efter den normala kläcknings- 

 tiden är annat, kan man antaga, och därpå tyder äfven den 

 omständigheten, att af de tvenne exemplar, som herr VuOREN- 

 TAUS tog vid Brahestad den 16 juli, det ena var ett han- 

 exemplar. 



I hopp om att få lära känna denna skalbagges utveck- 

 ling företog jag mig en vår att hälla några exemplar däraf 

 i fångenskap i en glasburk och förse dem allt emellanåt med 

 friska blad af näringsplantan. Exemplaren, som alla voro 



