s. BENGTSSON, UNDERSÖKN. ÖFVER ÄGGEN HOS EPHEMERIDERNA. 283 



den ordinära längden är 0,19 — 0,207 ni'i^- och bredden 0,09 — 

 0,11, men enstaka ägg nå ända till 0,244 mm. i längd och 

 0,136 mm. i tjocklek. 



Chorions tjocklek 0,005 iTim. Dess utseende ter sig myc- 

 ket olika å ovarialägg från (i sprit) konserveradt material och 

 ä lefvande ägg: 



a) hos ovarialägg af konserv, material, både subimago 

 och imago (Taf. I. Fig. 3). Chorions yta är här ojämn af 

 större, tätt ställda, rundade, plattkullriga och något olikfor- 

 miga, starkt ljusbrytande, vårtlika upphöjningar, mätande i 

 genomskärning 0,010 — 0,018 mm. Behandlas äggen med kali- 

 hydrat, försvinna de nämnda upphöjningarna och ytan ter sig 

 så godt som alldeles jämn, och sedd en face visar den nu 

 en tydlig och vacker retikulering, med rundadt 3 — 5-kantiga 

 maskor af 0,0027 — 0,0041 mm. diam., som i profilbild afteck- 

 nar sig mycket tydligt genom hela 

 chorions tjocklek med omväxlande 

 mörkare (mellanväggarna) och starkt 

 ljusbrytande ställen (»cellinnehållet»); 

 dessa senare bilda å ytan svaga, 

 rundade små vårtor. 



b) å lefvande ägg, såväl ovarial- 

 ägg (hos både subimago och imago) ^'^^- ^- ^ ^^tten afiagdt ägg 



^^ V n , T- C \ ^"^ Leptophlebia marginata (L.). 



som 1 vatten aflagda (lextfig. I ). Konturbild. ///< Anhäftnings- 



Chorion visar den nyss nämnda reti- °^gan. Förstor. x 160. 

 kuleringen genast mycket tydlig, men 



hvad som framför allt frapperar är, att hela ytan är besatt 

 med tämligen tätt ställda, utåt och något mot båda äggpo- 

 lerna (hvardera halfvans statvar mot resp. pol) riktade, cy- 

 lindriska eller något litet mot spetsen tjockare och här tvärt 

 afstötta, färglösa och starkt ljusbrytande stäfvar, mätande i 

 längd 0,0083—0,0111 mm. och i tjocklek 0,0041 — 0,0055 mm. 

 Tillsättes till preparatet kalihydrat, kan man under mikro- 

 skopet följa dettas inverkan. Stafvarna ses först blifva allt 

 tunnare och tunnare, såsom allt finare trådar (men förlängas 

 icke), för att sedan alldeles försvinna i denna form — de 

 liksom »smältas ner». Chorions yta blir i stället att börja 

 med starkt ojämn af plattkullriga, något olikstora och delvis 

 på hvarandra hopade, starkt ljusbrytande vårtor, återkallande 



