288 EXTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1913. 



en ^genomskärning (bredd) af 0, 006 — 0,008 mm.; denna sista är 

 icke utbildad baktiil. 



2. Det längre, toppmösslika cpitJicDia (Textfig. II) har 

 hos denna art den utdragna änddelen relät, kort, ofta 

 betydligt kortare än det här vanligen starkt rundade basal- 

 partiet. Det sammansättes — allt i optisk genomsnittsbild — 

 innerst af en likformig kornig, i genomfallande ljus mörkare 

 massa (a — b), omgifven framtill och på sidorna af en ljusare 

 homogen randzon (c), alldeles såsom hos den nyss beskrifna 

 kortare formen, och visande dessa centrala delar äfven vä- 

 sentligen samma formförhållanden som där; men den hos den 

 förra urskilda fibrillära gränszonen framträder här mindre tyd- 

 ligt, undanskymd af ett här tillkommande, den centrala delen 

 rundt om (undantagandes baktill) omgifvande, ljusare, rostrum- 

 likt förlängdt parti, hvilket ensamt betingar denna längre 

 form af epithema-bildning. I denna del kan, särskildt tyd- 

 ligt hos ännu ej fullt färdigbildade ovarialägg af subimago, 

 urskiljas en sammansättning af en inre, obestämdt längsstrim- 

 mig zon (d) och en yttre, mera finkornig af annan ljusbryt- 

 ning (e), som tillika visar en tydlig, tämligen tät, mot ytan 

 vertikal tvärstriering och vanligen i början betydligare tjock- 

 lek; hos fullt mogna '^^^ ter sig denna sist nämnda zon slut- 

 ligen i allmänhet mera homogen. Hos epithema af denna 

 längre typ visar hela }-tan dessutom en fin, om än tämligen 

 otydlig retikulering. 



Epithema-bildningen af båda slagen och såväl hos ova- 

 rialägg som aflagda ägg presenterar sig långt ifrån alltid un- 

 der precis samma form. Särskildt är den, påverkad af det 

 inbördes trycket i äggmassorna, mycket ofta mer eller mindre 

 asymn^etrisk, och på aflagda ägg får man t. ex. ej sällan se 

 den längre typen i yttersta ändan mer eller mindre sugskåls- 

 likt utplattad o. s. v., sålunda formad efter underlaget. Detta 

 allt visar tydligt, att dess massa är i början mjuk och plas- 

 tisk och den synes äfven länge bibehålla sig sådan. 



Hela epithema gör intrycket att vara en chitiniserad 

 bildning liksom chorion, hvilket ock synes bekräftas af dess 

 förhållande till vissa färgämnen. Med boraxkarmin färgas 

 det sålunda länge i hela sin ma.ssa intensivt rödt, men på- 

 verkas icke eller endast svagt af bismarckbrunt. Vid be- 



