308 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1913. 



af en dubbelhake (med basalt riktade ändar). Omedelbart 

 under ändskålen finns i allmänhet en liten, rund, starkt ljus- 

 brytande ansvällning- ä tråden. Sedan ägget redan fullständigt 

 löst sig från follikelväggen, ses mänga sådana terminaldelar 

 fortfarande insänkta i denna, och deras tillhörande trådar bli 

 på detta vis uttänjda på längden. 



Sedan äggen nedtradt i caly.x, finner man trådarna från 

 närgränsande ägg oftast i fast och intim konnex med hvar- 

 andra, sammanhållande på detta sätt samtliga äggen till en 

 enda massa. Terminalskålens resp. -hakens speciella be- 

 stämmel-se träder nu ock tydligt i dagen, ty kontakten (åt- 

 minstone den första) mellan trådarna förmedlas uteslutande 

 genom dessa. Sedan terminalskålarna af tvenne trådar från 

 olika ägg lagt sig samman, ses en hopsmältning ske mellan 

 båda till en enda lamell, som i allmänhet inriktar sig i trå- 

 darnas direkta fortsättning och sedan ter sig endast som en 

 lokal förtjockning af den numera till utseendet enhetliga tråden. 



Utom denna betydelse att sammanhäkta äggen med 

 hvarandra i äggmassan, torde ifrågavarande spiraltrådar äfven 

 få betydelse för förankrandet af denna vid växter och andra 

 föremal i vattnet. 



Till de enskilda äggens sammanhållande spelar emeller- 

 tid ännu ett slags bildningar à chorion en viktig roll. Dessa 

 ha af föregående beskrifvare af Heptagenia-åogGW varit helt 

 förbisedda. De äro också ytterst små, ca. i {x i diameter och 

 komma fram tydligt först efter tillsats af kalihydiat. De äro 

 ställda ytterst tätt öfver hela ytan, mellan häftorganen af den 

 förra typen, och te sig som starkt ljusbrytande runda punkter. 

 I profilbild afteckna de sig såsom en ytterst fin, jämn och 

 likformig knottrighet af ytan. Jag har iakttagit dem därjämte 

 under form af långt uttänjda trådar, sammanspinnande likt 

 den finaste tänkbara varp ägg med Agg. Någon utfornniing 

 af särskilda terminalorgan hos dessa trådar har jag icke sett, 

 lika litet som jag kunnat utröna trådarnas bildningssätt och 

 organens närmare förhällande till maskorna i den förut nämn- 

 da fina retikuleringen å ytan. Men desammas biologi.ska be- 

 tydelse är af det sagda uppenbar. 



Mot kalihydrat äro nu beskrifna trådar af bägge slagen 

 fullkomligt resistenta och förändras däraf icke, lika litet som 



