SMÄRRE MEDDKI.ANUEN OCH NOTISER. ' 38 I 



kroasering kunde vetenskapligt bevisas. Att komma till visshet 

 häruti är tydligen förknippadt med stora svårigheter. 



GvLLENHAL — som beskrifver Dromnis Bon. under Lehia 

 Latr. — hänför i Iiisccfa Siiecica Pars II pag. 185 såväl Dromius 

 fcnestratiis Fabr. som inarginellus Fabr. såsom varieteter under 

 Lebia agilis Fabr. med tillägg: »Varietates tantum colore diffe- 

 runt», men de hafva sädana distinkta artmärken, att något tvif- 

 \el om deras artberättigande ej bör förefmnas; visserligen finnas, 

 som ofvan sagdt, egendomliga öfvergångar, men dessa hat\a ju 

 kunnat uppstå genom en kroasering de skilda arterna emellan, 

 ett förhållande, som hittills står outredt. 



/'.'///// Saiidiu. 



Odacantha nielanura Linné. — Lifligt jag minnes, huru 

 ofta jag under min samlaretid tuggat om det meddelande, Thom- 

 son har i sitt stora verk öfver Skandinaviens Coleoptera, om denna 

 skalbagges förekomst i värt land: — »funnen i mängd af Meves 

 \intertid i utskurna vasspipor vid Stockholm och på Öland vid 

 rodden genom en vassbänk». 



Efter denna anvisning rättade vi oss, härvarande entomolo- 

 ger, och sökte hvarje vinter vid Göta älf och vassrika sjöar i när- 

 lieten och klöfvo vasspipor i oändlighet, men alltid utan resultat. 

 Sä ledsnade vi småningom, och den lilla vackra rörbaggen var 

 alltjämt en efterlängtad raritet. 



Sommaren 1907 — närmare bestämdt i början af juni — 

 hade jag tillfälle att undersöka Mälarestränderna i Västeråstrak- 

 ten, och där fann jag Odacantha. Genom att trampa ned vid 

 stranden liggande rörhögar, nödgade man den att krypa upp, 

 och den fanns där i tämligen riklig mängd. 



Den II juni 1908 tog jag OdacantJia vid Eåfven i Skarfnäs- 

 viken nära Sparreholm under säregna omständigheter. Ute i 

 viken (':a 12 à 15 meter från land flöt en stor vassrugge, och 

 då jag gärna önskade veta om den innehöll något djurlif, hva- 

 dade jag ut i den grunda viken och trampade ned densamma 

 under vattenytan. Där fanns Odacantha i hundratal — tillsam- 

 mans med Poederus riparius — , och båda arterna voro i full 

 parning. Djuren hafva en förvillande likhet med hvarandra, när 

 de idka kapplöpning på rören, men huruvida Poederus jagar 

 Odacantha eller tvärtom, därom lyckades jag ej vinna någon 

 kunskap. 



Vintern är således ej för OdacantJia- som för våra Droniuis- 

 arter den årstid, då man skall söka den, utan i början af som- 

 maren. Vid Tåkern, Mälaren, Båfven m. fl. vassrika sjöar torde 

 den med säkerhet förekomma och har antagligen en ganska 

 vidsträckt utbredning i vårt land. Mevks vinterfynd i vass- 

 piporna bestod tydligen af öfver\intrande individer, kliickta 



