3<S2 ENIO.MOLÜGISK TIDSKRIFT ICI 3. 



föregående höst i mängd, pä grund af gynnsamma vädeiieksför- 

 hcållanden. ],:,„ij Sandin. 



Är Cerainbj'x ccrdo Linné dömd att försvinna ur 

 Sveriges fauna? - — Denna tanke föll mig in, dä jag en strä- 

 lande juli-dag ig 10 för första gängen besökte den minnesvärda 

 skogen vid Halltorp på Öland, dit så länge min åtrå stått, men 

 som först dä blef en verklighet. Ehuru föga hopp fanns att vid 

 den tiden på sommaren erhålla någon Ceramhyx, erfor jag, redan 

 innan jag uppnått skogen, en särskild njutning att med egna 

 ögon fä se dessa uråldriga ekar, i hvilka den ståtliga longicor- 

 nen dväljes och som, så vidt är kändt, den enda fristad, han 

 ännu har kvar inom vårt faunistiska område. Men vid fram- 

 komsten till skogen fann jag tyvärr, att om ej hjälp mellankom- 

 mer, är denna präktiga represt-ntant för vår ska baggfauna inom 

 kort där försvunnen. Halltorpskogens nuvarande ägare fäller 

 nämligen hvarje vinter ett stort antal af dessa gamla ekar, som 

 upphuggas till ved, och med ekarnes försvinnande är Ceramhw 

 ccrdo saga all. Jag har därför velat offentliggöra detta hufvud- 

 sakligen för att idén att rädda några af dessa ekar, af hvilka, 

 efter hvad jag förmodar, ett trettiotal eller så ännu finnas kvar, 

 möjligen må bringas fram till diskussion i Sveriges naturskydds- 

 förening. Jag är förvissad om, att ägaren, som förefaller att 

 vara en vaken och intelligent jordbrukare, skulle i sä fall visa 

 tillmötesgående och det vara lätt att med honom öfverenskomma 

 att för skäligt pris få en del av de ekar, i hvilka Ceramhyx 

 förekommer, skonade och bevarade åt naturvännerna. Ihåliga 

 och genomborrade af larfver af Anobicr, longicorner m. fl. ha de 

 ej något nämnvärdt värde som virke, och det är med en viss 

 grämelse entomologen ser, att de för blotta vedvärdet skola ned- 

 huggas. Likaväl som man vill bevara vissa af våra växter, dägg- 

 djur och fåglar, hvilka äro inskränkta till ett litet område, från 

 förgängelsen, skulle det ju vara lämpligt att äfven någon gång 

 utsträcka skyddet till sådana representanter af insektvärlden, 

 hvilka genom storlek, skönhet eller annat kunna vara värda 

 skydd. Äfven en annan sällsynt skalbagge, Tcrediis cyliudricus 

 Oliv., hvilken lefver i gångarne hos Xcstobiiim riifoviUostim De G., 

 komme med Halltorpsekarnes försvinnande att göra Ceramhyx 

 sällskap, alldenstund skogen vid Halltorp äfven för den är den 

 enda kända lokal i vårt land. 



Nog af, kunde ett tjugotal af dessa ekar ställas under natur- 

 skydd, skulle det säkert blifVa till stor glädje för vårt lands en- 

 tomologer, emedan ej blott de nu nämnda skalbaggarne blefve 

 räddade, utan äfven en hel del andra sällsynta arter, som i dem 

 halva sin hemvist och i hvilkas stammar och grenar deras ut- 

 veckling försiggår, finge fortfarande där hafva en fristad. Äfven 

 ekarne — dessa väldiga jätteträd — , som säkert hafva en ålder 



