34 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT igi2. 



2. D. nigriams Meig. (ohscnreHns). Metallglänsande svart. 

 Skenben och tarser stundom bruna. Vingar åtminstone 

 i framkanten svartaktiga. Längd 3 mm. — Sk. — Lappl., 

 Hals. 



13. Sikt. Argyra Meig. 



Medelstora eller smärre, metallgröna, ofta silfverskimrande 

 arter. Antenner något förlängda; 3. leden lång, afsmalnande 

 med trubbig spets. Ryggsköld jämförelsevis kort. Bakkropp 

 cylindrisk, ofta vid basen gulaktigt genomlysande. Vingar 

 stora och breda. 



Arterna anträffas vid bäckar, där de gärna sitta på fuktiga stenar vid 

 vattnet eller på den fuktiga marken. 



Artöfversikt. 



Hanar. 

 I. Skutell ofvan hårig. ' 



A. .\ntennborst kortare än antennen. Bakkropp ej hvitpudrad. 



I. A. magnicornis. 



B. Antennborst af antennens längd eller längre. Bakkropp silfverglän- 

 sande. 2. A. diaphana. 



II. Skutell glatt. — Undersl. Lasiargyya Mik. 



A. Ryggsköld med tydlig silfverglans. 



1. Antenner kortare än hufvudet (lodrätt). Ansikte svart. 



3. A. leucocephala. 



2. Antenner af hufvudets längd eller längre. Ansikte hvitt. 



a. Antenner af hufvudets längd eller föga längre. Antennborst af 

 antennens längd eller längre. Alla höfter svarta. 4. A. argyria. 



b. Antenner tydligt längre än hufvudet, längre än antennborstet. 

 Framhöfter gula. 5. A. argentina. 



B. Ryggsköld utan silfverglans; bakkropp silfverglänsande. 



1. I. baktarsleden längre än följande tarsled. 6. A. auricollis. 



2. I. baktarsleden så lång som eller kortare än följande tarsled.' 



7. A. elougata. 



Honor. 

 I. Skutell ofvan hårig. 



A. Framhöfter i spetsen gula. I. A. magnicornis. 



B. Framhöfter helt svarta. 2. A. diaphana. 



^ Jämför äfven Leucostola vesiiia! 



