wahlgren: svensk insektfauna xi: i; 2. 51 



27. Sikt. Sympycnus Lw. 



Små svartgröna arter. Antenner korta; 3. leden till- 

 spetsad. Ögon skilda. Bakkropp från sidorna hoptryckt. 

 Ben måttligt långa. Vingar smala, långa. 



På växter på luktiga ställen. 



Artöfversikt. 



I. Framhöfter gula, endast ytterst vid basen svartaktiga. 3. antennleden 

 föga tillspetsad, mycket kort. i. S. œneicoxa. 



II. Framhöfter grå, blott ytterst i spetsen gula. 3. antennleden starkt till- 

 spetsad. 2. S. annulipes. 



1. >S". œneicoxa Meig. (brevicoviiis, nigritibialis). Antenner 

 svarta. Ben gula; baklår och bakskenben i spetsen svart- 

 aktiga; tarser svartbruna; i. framtarsleden gul. Vingar 

 brunaktiga. Längd 2,25 — -2,5 mm. — Sk. — Uppl. (7—9)- 



2. S. annulipes Meig. (pulicarius). Som föreg. men fram- 

 låren med en brun ring på midten och baklårens och 

 bakskenbenens spets bredare mörk. Längd 2,5 mm. — 

 Sk. — Lappl. (7 — 9); allm. 



28. Sikt. Lamprochromus MiK. 



Som föreg. 



I. L. elegans Meig. (bifasciellus) . Metallgrön. Bakkropp 

 med 2 gula tvärband vid basen. Ben gula; tarser mörka. 

 Vingar nästan glasklara. Längd 1,5 — 2 mm. — Og. 



29. Sikt. Chrysotimus Lw. 



Små guldgröna arter. Antenner korta; 3. leden bredare 

 än lång. Bakkropp knappt längre än ryggskölden, hos cT 

 något hoptryckt. 



Arterna träffas på växter på fuktiga ställen. 



