E. wahlgren: ANGERMANLÄNDSKA IJÄRII.AR. 79 



som ofvan gifvits af IIärnösandsexeini)laret, dock är öfver- 

 sidans rödgula fläckar ännu något mindre än pä detta och af 

 ungefär samma storlek som på excm{)laren frän Luossavaara. 

 Individet från Dovre är 31 mm. eller lika stort som Luossa- 

 vaara-exemplaren. L^ramvingarnas gulröda fläckar pä öfver- 

 sidan äro något större än pä det lappska exemplaret, bak- 

 vingarnas däremot något mindre. Undersidan afviker nästan 

 endast därigenom att yttre mellanfältets inre del saknas, d. v. s. 

 midtbandets yttre gränslinje och yttre mellanfältets svarta 

 bågar sammanfalla, hvilket nära nog också är fallet hos Luos- 

 savaara-exemplaren och Riksmuseets lappska exemplar. Kant- 

 bandets ljusa månfläckar ä bakvingarnas undersida äro hos 

 Riksmuseets båda exemplar större än hos Härnösands- och 

 Luossavaara-exemplaren, och dess yttre del är hos de förra 

 ej eller knappt mörkare än den inre. 



Slutligen har jag också genom doktor Trafvenfelts 

 tillmötesgående haft tillfälle att undersöka några ifrågava- 

 rande form tillhöriga eller närstående individ från Ånger- 

 manland och Umeå, hvilka äfvenledes visat sig vara M. 

 at liai ia. 



En $ från Luossavaara, som togs samtidigt med de båda 

 hanarna, är något större och ljusare än dessa, hvilket ju äfven 

 är fallet med den sydsvenska rasens honor. 



Af det ofvan anförda framgår, att vi i vårt lands nord- 

 liga delar (Lappland och söderut åtminstone till Ångerman- 

 land) ha en hufvudsakligen genom mindre storlek och mera 

 utbredda svarta teckningar utmärkt ras af J/. atlialia. och att 

 denna ras äfven förekommer på Dovre. Otvifvelaktigt är 

 också denna ras identisk med hvad som hos oss hittills an- 

 setts vara M. aurclia NiCK, och som i ^>Nordens fjärilar» be- 

 nämnes M. athaiia v. partlienic. AuRlVlLLlUS' uppfattning af 

 formen i fråga såsom endast en varietet af iM. athaiia har 

 således visat sig riktig. 



Att öfvergångsformer mellan typrasen och J/. a. pavthoiic 

 förekomma, är ju alldeles i sin ordning. Ett sådant individ 

 (ef) har jag också från Härnösandstrakten, hvilket till stor- 

 leken öfverensstämmer med M. a. partJiciiic men med starkare 

 utbredda ljusa teckningar. Sannolikt befinner sig den nord- 

 liga rasen i Härnösandstrakten i närheten af sin s\-dgräns; 



