EN FÖR SVERIGE NY KYI. AIS-FORM. Iiq 



af denna arts förekomst hos oss har antalet kända svenska 

 Eylàis-2iX\.ç:x stigit till 15.^ Neuman (1880) anför blott en 

 art, nämligen extenders (MÜLL.), från Sverige. Nu förhåller 

 det sig, egendomligt nog, så, att det stora flertalet af de 

 under senare år nytillkomna fjorton arterna anträffats just 

 på lokaler, som af Neui\L\X utforskats speciellt angående 

 hydracariner, nämligen Gottland, Öland och Västergötland. 

 Under sådana förhållanden är det därför högst osannolikt att 

 nämnde forskare ej skulle ha påträffat åtminstone någon af 

 dessa arter, ehuru han ansett dem tillhöra en och samma 

 form. 



Den af honom i hans monografi upptagna arten är så- 

 ledes utan tvifvel en kollektivart, och karakteristiken af den- 

 samma är hållen i så allmänna ordalag att i intet afseende 

 någon bestämd hållpunkt finnes för en säker identifiering. 

 Dä utbredningen Skåne — Lappland angifves, kunna häraf 

 följaktligen inga säkra slutsatser dragas angående den MüL- 

 LER'ska artens förekomst i vårt land.^ 



Afven om våra öfriga it)'/^?^'- arters utbredning veta vi 

 mycket litet. Nästan alla — för att nämna några exempel 

 kunna arterna tullgreni. occulta, insularis, gigas och foraniini- 

 pons anföras — ha hos oss en inskränkt utbredning och äro 

 hittills blott funna på det ställe, där de första gången iakt- 

 tagits. Men beträffande de flesta torde man dock kunna 

 säga, att detta beror på att stora områden äro oundersökta. 

 En del af ofvannämnda arter äro nämligen vidt utbredda i 

 våra grannländer, först och främst Norge, och de förekomma 

 troligen äfven hos oss på flera ställen. 



Beträffande andra åter kanske man har att räkna med 

 möjligheten af en mera inskränkt utbredning. Vi ha här 

 kanske att göra med verkligt isolerade lokalarter, ehuru det 

 vore förhastadt att ännu påstå detta. I främsta rummet vill 

 jag nämna Eyläis tullgreni och insularis, hvilka äro funna 



^ Hufvudarten synes ej förut vara funnen hos oss, däremot foramini- 

 pons lata Thor, som af Thor är påvisad i Dr. Neumans gamla typ- 

 samling. 



* Nyligen är den dock påvisad af C. Walter i material från Mäster- 

 myr på Gottland, insamladt af docent N. von Hofsten (Archiv für Hydro- 

 biologie etc. Stuttgart 1910). 



