G. ADLERZ: RESA TILL ÖLAND SOMMAREN ig II. 1 53 



scering af markerna i trakten och till sökande af myrbon un- 

 der stenarna. Himlen var ständigt mulen, Först \6 juni 

 ändrades den nordliga vinden till sydlig, himlen klarnade 

 och temperaturen steg. Med undantag för några fä dagar 

 voro sedermera vädei leksförhållandena de för mina studier 

 gynnsammaste, och särskildt utmärkte sig den sista månaden 

 af min vistelse på undersökningsområdet för nästan ständigt 

 klart solsken och hög temperatur. 



De trakter, till hvilka jag sålunda förlade hufvuddelen^ 

 af min verksamhet, voro mig ej obekanta, då jag vid två 

 föregående tillfällen vistats där, första gången 1884 för att 

 studera myrorna, andra gången 1905 för att studera pompi- 

 lider och sphegider. Det var också på grund af min då 

 förvärfvade kännedom om dessa trakter som jag ansåg dem 

 erbjuda ett utmärkt undersökningsfält för mina nu ifråga- 

 varande studier. Ölands gynnsamma klimat med sin ringa 

 nederbörd, den västra landborgens sandiga och för solen 

 exponerade sluttningar, omväxlande med marker af yppig 

 växtlighet, de åldriga skogarna af barr- och löfträd med sin 

 fläckvis förvånande jungfruliga vildmarksnatur — allt förenar 

 sig att göra mellersta Ölands västkust icke blott till en ange- 

 näm vistelseort, utan framförallt till en för entomologen icke 

 mindre än för botanisten synnerligen rikt gifvande trakt. 



För mig, hvars syften ej voro faunistiska, utan biologiska 

 studier af vissa stekelgrupper, var det naturhgtvis af sär- 

 skild vikt att ha lätt och daglig tillgäng till dessa steklars 

 boplatser, och Stora Rör visade sig, såsom var att vänta, 

 väl motsvara alla rimliga anspråk i detta afseende. Min bo- 

 stad, pensionatet Solhäll på landborgens sluttning, hade på 

 alla sidor i sitt närmaste grannskap för mina ändamål gynn- 

 samma marker. Närmast norr därom utbredde sig en tämli- 

 gen vidsträckt hedartad mark, på västra sidan begränsad af 

 den högstammiga tallskogen på landborgens kant. Denna 

 hedmark fäste snart efter min ankomst till platsen uppmärk- 

 samheten genom den skara af skrattmåsar, som de senare 

 veckorna af juni och början af juli nästan hvarje förmiddag 

 jagade fram däröfver. Måsarna började vanligen sin jakt vid 

 brynet af den småskog, som norrut begränsade hedmarken, 

 sväfvade sakta och med nedslag här och där på marken 



