G. ADLF.RZ: RESA TILL ÖLAND SOMMARKN IQ I I. I 55 



parasitiska förhällandct mellan Poitpiliis aculcatus och tless 

 bada större fränder, P. riifipcs och fiiiii/pnniis, hvilket jag 

 redan förut haft anledning;- att misstänka, men för hvilket 

 ogynnsamma omständigheter hindrat mig att förut finna 

 oemotsägliga bevis. De nämnda /'öw/z/z/i'-arterna äro öfver- 

 allt på sandmarkerna i trakten ytterst vanliga, blott sanden 

 ligger lös och obetäckt och marken sluttar lindrigt åt sol- 

 sidan. Vidiåe fuinipennis och nifipes förekomma nästan alltid 

 tillsammans, utan att några misshälligheter uppstå, ty de äro 

 ej konkurrenter. Riifipcs fångar uteslutande korsspindlar, 

 hvilka försmås af fuinjpoinis, hvars rof vanligen utgöres af 

 Drassodcs pubcscois eller någon lycosid. Däremot ha båda 

 dessa arter en gemensam fiende i Ponipilus aculcatus, hvilken 

 aldrig saknas pä de förras boplatser, där han t. o. m. tycks 

 foiekomma i ett i förhållande till de andra arternas flerdub- 

 belt antal. Han ses aldrig bära någon spindel, och finner 

 han mellan en tallkottes utspärrade fjäll någon sådan provi- 

 soriskt gömd af sin ägare, någon i närheten på sin håla ar- 

 betande rufipcs eller fuiiiipcnnis, så bryr han sig ej om den, 

 i det afseendet helt olika Ccropalcs macula ta, som just söker 

 provisoriskt gömda spindlar för att i deras andhål insmuggla sitt 

 parasitägg. Aculcatus uppsöker däremot de af de andra arterna 

 redan nedgräfda och med ågg belagda spindlarna. För att 

 nä detta mål bespejar han i timtal de bogräfvande vägstek- 

 larna, ända till dess han sett dem insläpa sina spindlar i 

 den färdiga hålan och sedan stänga den. AUtsomoftast upp- 

 täckt och bortjagad, då han i förtid närmar sig den gräf- 

 vande stekeln, stannar han dock i närheten, tills han får 

 tillfälle att ostörd gräfva bort den stängande sanden med till- 

 hjälp af sina kolossala gräfborst. Inne i cellen förtär han 

 stekelns pä spindeln fästa agg och anbringar i stället sitt 

 eget, hvarefter han på vanligt vägstekelsätt åter stänger in- 

 gången med sand. Hans parasitiska metod är sålunda den- 

 samma, som jag förut kunnat påvisa för den närbesläktade 

 Poinpllus caiiipcstris i dess förhållande till unguicularis. Acu- 

 lcatus är parasit hos såväl rufipcs som fuinipcnnis och tycks 

 ej föredraga någondera af de båda arterna. Samma aculca- 

 tus, som setts inlägga sitt '■kgg i en rufipcs-ccW, kan en stund 

 därefter fä ses anbringa ett annat i en fumipcmiis-céX. Ge- 



