G. ADLHRZ: RESA TILL ÖLAND SOMMAREN I Q I I . I 59 



larver förekommo så ymnigt, tillfälle att se dem i besittning 

 af byten, som jag knappt tilltrott dem att fånga. En dag 

 sågs nämligen en af dessa larxer ha bemäktigat sig en så 

 pass stor fjäril som Sa/yriis seuiclc, hvilken haft oturen att 

 sätta sig midt öfver larvens håla. I början sågs hela fjärilen 

 öfver markytan, men en timme därefter var den neddragen,^ 

 så att blott framvingarnas spetsar syntes. En annan gång 

 befanns en Cicindela-larv pä samma plats sysselsatt med att 

 i sin håla neddraga en medelstor trollslända, som drogs ned 

 med bakkroppen först, medan vingarna lämnades ofvan jord. 

 Dä blott dessa kunde tillvaratagas, kan endast sägas, att 

 trollsländan var en SyiiipeiiuDi-wxX. med helt vattenklara vin- 

 gar, sålunda antingen imlgatu»i eller scoticnui. 



Vid samma gångstig fanns boplatsen för en tämligen 

 talrik koloni af den lilla sphegiden Harpactes Innaius, som 

 eljes blott träffades enstaka i dessa trakter. Denna stekel 

 infångade här, liksom på fastlandet, små stritar af släktet 

 AtJiysaims. Två Pnoc7îeviis-?,\te\- , minor och cxaltatus, träf- 

 fades sparsamt i omgifningarna. På själfva boplatsen för 

 Bcvibcx sågos ofta, såsom ofvan nämndes, flera andra, smärre 

 sphegider, hvilkas verksamhet jag under det långvariga öfver- 

 vakandet af Bembex-hålorna kunde iakttaga. Vanlig var här 

 särskildt TixcJiysphcx latiualvis, hvilken här, liksom pä fast- 

 landet sågs hemföra små skogskakerlackor (Ectobia lappo?iica), 

 burna bröst mot bröst och fasthållna vid antennerna. Dessa 

 afklipptes ej såsom fallet är med de af vår andra kaker- 

 lackfångande sphegid, Dolichunis coi'nicuhis, hemförda. Hå- 

 lorna stodo ständigt öppna till dess full proviantering skett, 

 och stekeln bar direkt in sitt byte, utan att lägga det il rån 

 sig vid ingången. I hvarje cell inlades alltid två kakerlackor 

 (hos Dolichunis blott i), och på en af dem fäste stekeln sitt 

 ägg bakom framhöfterna, tvärs öfver bröstet. 



Miscns cauipestris var också vanlig på denna plats. Det 

 fäste min uppmärksamhet, att såväl denna stekel som dess 

 frände Anu/iop/iila sabidosa öfverallt på Öland vid gräfningen af 

 sina hålor mycket ofta sågs gående bortbära den upphäm- 

 tade sanden i stället för att lyfta pä vingarna och kasta bort 

 den i flykten, såsom i regeln sker på fastlandet. Det skulle 

 väl ej vara alldeles otänkbart, att dessa steklar på en ö af 



