164 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I912. 



på samma sätt kan regelmässigt ha sitt tillhåll i bon af 

 Lasius fuliginosus^^om. ju ofta bebor ekstubbar. I Hailtorps 

 hage träffades äfven en Gnorimus variabilis fasthållen af 

 myror (Formica rufa), medan han sökte tränga ner i en mur- 

 ken ekstubbe för att lägga ägg. Möjligt är ju, att det var 

 en tillfällighet, att just denna stubbe härbärgerade ett myrbo, 

 men då många andra dylika stubbar, utan myrbon, funnos 

 att tillgå i närheten, torde det förtjäna utrönas, om ej äfven 

 -denna skalbagge sträfvar efter att anförtro sin afkomma åt 

 det mot parasitiska steklar skyddande hägnet af ett myrbo. 

 Enligt hvad jag erfor, skulle under föregående sommar äfven 

 Gnorimus nobilis ha anträffats på samma plats, men någon 

 uppgift om att den sökte intränga i något myrbo lämnades 

 ej. I något slags förhållande till myrorna star däremot helt 

 säkert ej Stcnocoris (Rhagium) sycopJianta, af hvilken åtskil- 

 liga individer höllo till på en tämligen färsk ekstubbe, tydli- 

 gen sökande tillfälle till äggläggning. 



I södra brynet af Halltorps hage stod en gammal, nästan 

 helt och hållet barklös ek, pä hvars yta öppnade sig larv- 

 gångar af väldig storlek. Dessa gångar kunna knappt här- 

 röra frän någon annan insekt än larven af Cerauibyx cerdo, 

 af hvilken ståtliga longicorn, enligt hvad jag hörde uppgif- 

 vas, ett exemplar föregående sommar skulle ha fångats i 

 Halltorps hage. Med förödandet af de gamla ekarna på 

 denna plats är det emellertid en intressant skalbaggfauna, 

 som går sin undergång till mötes. 



På den nämnda barklösa ekstammen gingo talrika indivi- 

 der af pompiliden Agcnia liircana omkring. Här och där in- 

 trängde de i de omtalade stora larvgångarna för att söka 

 efter spindlar, och en sågs ha bemäktigat sig en sådan, hvil- 

 ken han bar vid spinnvårtorna uppåt stammen under sökande 

 efter lämpligt gömställe. Spindeln var, enligt benäget med- 

 delande af D:r Alb. Tullgren, en Å-^rj-//-/« senoculata. Agc- 

 nia Jiircana var en på Öland vanlig art, och, såsom seder- 

 mera skall nämnas, träffade jag den äfven på boplatser af 

 helt annat slag. Då emellertid inga provianterade celler 

 anträffades, kan ingen upplysning lämnas, om hircana, i lik- 

 het med de andra arterna, använder spindelväf som material 

 att stänga sina celler med. I betraktande af att liircana- 



