G. ADLERZ: RF.SA TILL ÖLAND SOMMAREN IQII. 169 



mot söder öppen sandgrop, i hvars väggar och sluttningar 

 en mängd steklar af skilda arter gräfde sina celler. Astata 

 stigma förekom synnerligen talrikt, därjämte äfven Diodonius 

 iristis och Tachysphcx lativali>is samt enstaka individer af Poui- 

 piliis cinctclhis och Animophila sabulosa. Därtill sågs ej sällan 

 Agenia /tiiraua på de vid gropens kant stående tallstammarna i 

 barkens springor och maskhål leta efter spindlar. Men i all 

 synnerhet sågos under soliga dagar Pompilus fiunipennis, 

 rufipcs och acitleatus formligen vimla om livarandra på denna 

 plats. Denna sommar tycktes dock här ett stort missförhål- 

 lande råda mellan pompilidernas individantal och tillgången 

 på spindlar. Oaktadt långvarigt öfvervakande sågs rufipcs 

 aldrig bära någon spindel. Ftanipeiinis åter lyckades stun- 

 dom få tag i en och annan Drassodcs, men det var dock 

 högst få, som på denna plats gynnades af jaktlyckan. Så 

 t. ex. sågos under loppet af en eftermiddag blott 2 infångade 

 spindlar på väl ett 30-tal fumipennis-måWicXer. Dessa 2 spind- 

 lar bytte därtill under tiden ägare 4 — 5 gånger, hvarvid ibland 

 häftiga strider, stundom åtföljda af stympningar, utkämpades. 

 Dessutom föranledde osäkerheten till lif och egendom hvarje 

 tillfällig innehafvare af endera spindeln att släpa den i 

 långa bukter på ett 20-tal meter utanför själfva boplatsen 

 för att undandraga den upptäckt af afundsjuka kamrater. Ofta 

 ändades den långa bukten helt nära själfva utgångspunkten, 

 där spindeln för en kort stund lades på ett nytt gömställe 

 för att snart åter släpas omkring. Under sådana förhållan- 

 den var det högst få, som kunde få någon håla till stånd 

 att härbärgera jaktbytet i, och den, som möjligen fått en så- 

 dan färdig, hade under tiden beröfvats sin spindel, så att han 

 ej längre hade något att lägga in i cellen. 



Följdes den ofvan sandgropen gående vägen österut, kom 

 man snart till en jämn och slät, öppen plats i skogen, där 

 marken täcktes af hela mattor af blommande timjan, medan 

 rundt däromkring, närmast den lågvuxna tallskogen, ljung- 

 buskar voro förhärskande. På denna plats, liksom pä andra 

 liknande i trakten, var Lycaena Arion vanlig under juli och 

 augusti, och här, liksom annorstädes kring Stora Rör. sågs 

 alltibland den på fastlandet mycket sällsynta Lycaena Hylas. 

 Af större intresse var emellertid, att på denna solstekta och 



