G. ADLERZ: RESA TILL ÖLAND SOMMAREN IQII. 171 



jag vid tillfallet hade andra intressen att bevaka, ansäg jag 

 mig ej böra åsidosätta dessa för det enligt min föregående 

 erfarenhet tidsödande iakttagandet af deras tillvägagående. 

 Det var emellertid af intresse att äfven här fä en ny bekräf 

 telse på denna intressanta stekels egendomhga val af jakt- 

 byte. 



Om från denna plats kosan styrdes åt sydväst genom 

 den delvis sumpiga björkskogen, var det goda utsikter att 

 anträffa ett och annat exemplar af Råna agilis, som först 

 helt nyligen, just här pä Öland, påvisats tillhöra vår fauna. 

 I samma marker fann jag vid ett föregående besök den säll- 

 synta lysmasken Phosphœniis heniipterus, hvilken detta år 

 förgäfves eftersöktes. 



Väster om den nya vägen mellan Stora Rör och Is- 

 gärde ser man, närmare den senare byn, i en öppning mel- 

 lan skogarna en rad flygsandskullar på en äfven i öfrigt 

 mycket sandig mark. På flera ställen träffas där ansenliga 

 kolonier af det lilla bladskärarebiet McgacJiile argentata. Den 

 lille Ponipilus pluuibcns är där också allmän på den alldeles 

 vegetationsfria sanden, där han låter se sin egendomliga 

 vana att provisoriskt gömma sin infångade spindel under ett 

 tunt sandlager, medan han söker ingången till sin håla. 



På kullarnas solsida hade genom ras uppstått små branta 

 brinkar, i hvilka en sannolikt mycket lång följd af generatio- 

 ner af Astata stigma urhålkat labyrintiskt i hvarandra ingri- 

 pande gångar. Denna art är helt visst den allmännaste sphe- 

 giden på mellersta Ölands sandmarker, där hanarna med sin 

 i solen lysande, hvitgula pannfläck äro särdeles i ögonen fal- 

 lande, fa.stän stekeln är liten. Här, liksom på fastlandet, vi- 

 sade denna stekel, i motsats till A. boops, den vanan att stän- 

 digt låta ingången till sina hålor stå öppen, i samband hvar- 

 med den har för sed att omedelbart bära in sina såsom byte 

 hemförda bärfisar i stället för att såsom A. boops först lägga 

 dem ifrån sig vid ingången. Samma gångar, som ursprung- 

 ligen utgräfts af Astata stigma, användes nu också som bo- 

 platser för de bladlusfångande små arterna Diodontus tristis 

 och uiinutus. Äfven den solitära getingen LionotJis toinerito- 

 sus hade förstått att uppskatta dessa gångar, i hvilka han 

 sågs inbära sina byten af microlepidopterlarver. 



