ERIC mjüberg: om i:r relikt insektfai:na. 187 



af bifogade karta, Gottland och Oland komnio i landförbin- 

 delse med Pommern, icke blott uppnåddes utan troligen 

 öfverskreds. Gottland och Öland voro därunder säkerligen 

 till större delen åtskilda genom vatten, blott i de sydligaste 

 delarna sinsemellan landförbundna, och, som n)-ss nämnts, 

 söderut i fast förbindelse med Pommern. 



Öfver den bestående vida postglaciala landbryggan spred 

 sig i en bred strömfåra en stark kontingent af kontinentala 

 former, dels sådana med bestående vidsträckt utbredning, 

 dels en hel del numera starkt sydförträngda sådana, af nu- 

 tida s}'d- och mellaneuropcisk karaktär. Komna längre mot 

 norr, delade sig deras immigrantström i Ivenne divergerande 

 riktningar en gottländsk och en öländsk. Häraf förklaras ock 

 på ett naturligt sätt den stora halt af egendomliga ofta ut- 

 tryckligt kontinentala element t. ex. en hel del carabider, //aj'- 

 palus- och OpJionus-zxt^x m. fl., som utmärka' dessa båda Öster- 

 sjööar till skillnad från svenska fastlandet och som jag hop- 

 pas i ett senare, utförligare arbete få tillfälle att samman- 

 ställa. 



I detta sammanhang vill jag blott i förbigående draga 

 uppmärksamheten på en del floristiska förhållanden på Gott- 

 land, som i detta afseende ju alltid hägrat för den begyn- 

 nande blott på frimärkssamlandets stadium stående botanisten. 



Enligt Johansson äger Gottland, såsom ock MuNTHE 

 framhållit, 13 och med Öland 15 arter kärlväxter, som ej 

 anträffats på svenska fastlandet. En märklig utbrednings- 

 analogi med flera af de ofvannämnda sydliga relikta insekt- 

 formerna erbjuda en del (8) fanerogamer, som på Gottland ha 

 sina nordliga utpostpunkter, men som eljest äro hemhöriga 

 betydligt längre sydvart. Bland dem äro t. ex. Coronilla 

 ii/icrus och HelianthcinuDi fuDiana, hvilkas kontinentala nord- 

 gräns går öfver Thüringen, den bekanta Lactnca qucrcina 

 från Stora Karlson med närmast nordliga fyndort på Harz, 

 Ramincuhis opJiioglossifolius pä Krimhalföns eller sydliga 

 Frankrikes höjd o. s. v. 



Att dessa växter af sydländsk karaktär jämte en hel 

 kontingent andra, vanligare former via denna postglaciala land- 

 br}-gga invandrat till Gottland (resp. Öland) torde vara högst 

 antagligt. 



