J. D. DANA. 



Dana maga uem egyszer mondotta, hogy későbbi sikereinek alapját 

 a korai jó tanításnak s a benne felköltött érdeklődésnek köszönhette. 

 Mert mégis csak más dolog az, mikor a tanár maga köre gyűjtve növen- 

 dékeit, leikökbe pillanthat, kielégítheti tudni vágyásukat egyátalán, nemcsak 

 a leczke szűkre szabott határain belől. És mégis nálunk egészben- nagyban 

 mily kevés súlyt fektetnek erre az igazi nevelésre. Az angolok tanítási 

 rendszerét nem szeretik a kontinensen, nem is utánozzák. De követhetnék 

 az ö nevelési módjukat, uem a külső, hanem a belső, a lényeges formában. 

 A tanítványok lelkébe kívánnak ök pillantani, tanítják és felköltík, de ki is 

 elégítik érdeklődésüket. John Tyndall beszeli el, hogy a hampshire-i 

 gazdasági intézetben a fiúk hetenkint összegyűltek, mikor azután a többek 

 között minden egyes növendéknek joga volt bármit is kérdezni, melyre 

 társaik s az ott levő tanárok megfelelni iparkodtak. A nyolcz évestől 18 

 évesig váltakozó korú mintegy 80 — -90 fiú talált is ám elég kérdezni valót, 

 melyekből az ö lelki világukba is be lehetett pillantani. Néhány kérdést 

 meg nem állhatok en sem, hogy ne közöljek. Ilyenek voltak a következők : 

 <( Mik a királyi csillagász kötelességei?" «Miért csuklik az ember,?" nHa 

 a törülközőt megnedvesítjük, miért lesz a vizes rész sötétebb, mint volt 

 előbb?)), (iFelszálle a harmat vagy leereszkedik?)), (dgaz-e, hogy az embe- 

 rek egykor majmok voltak?)), « Vétünk-e a vegetHriánusok szabálya ellen, 

 ha tojást eszünk?)) stb., stb. Mennyi mindent nem árulnak el ezek a kér- 

 dések 1 S ha tanár megfelel reájuk, nem adott-e ezzel egyúttal megnyugvást 

 a fiú kedélyének és egyúttal ösztönt is, hogy csak kutasson, érdeklődjék 

 tovább ? És nem nevelődik-e így jobban az ember, mintha csak is pusztán 

 a leczkéket mondja fel, bármily kitűnően is különben? 



Ez a pont Dana életében is kiváló szerepet játszott, méltó volt tehát 

 hogy vele foglalkoztunk. Bár meghallanák azok is, a kiket illet ! 



A másik mélyre ható fordulatot az utazás idézte elő Dana életében. 

 Boldog nép az, mely utazni szeret és utazhat is. S ha a költőnek Eötvös 

 József báró szavaiként elkerülhetlenül szükséges az utazás, mikor ember- 

 ismeretet is szerez, hát még mennyire elkerülhetlen az a természetbúvár- 

 nak ! Véletlen dolog-e az, hogy Humboldt, Darwin, Huxley, Haeckel, 

 Agassiz, Leopold von Buch stb. is utaztak előbb és e közben még inkább 

 ez után vált belőlük az igazi Humboldt, Darwin, Huxley ? És azután szere- 

 tünk e utazni mi, vagy ha szeretünk, útnak veszszük-e azt is, ha az alföldről 

 Budapestre vagy Budapestről mondjuk Bécsbe szállít a gyorsvonat? Es ha 

 elmennénk bár szíves örömest a legmesszebb vidékekre is, vájjon hány 

 teheti ezt meg közülünk ! Nem mondom ugyan, hogy csak ezért nem vált 

 még honfitársainkból épen egy Humboldt vagy Darwin, de határozottan 

 állíthatom, hogy más volna hazánk értelmi színvonala, ha magunk és fiaink 

 utazhatnánk és utazni szeretnénk egyátalán. 



Dana legelső nagyobb útját az Egyesült-Államok néhány hadi- 



