118 FÉLIX JÁNOS : 



desen azon akadt meg, hogy az első átmetszet készítésénél már az egész 

 töredék föl lett használva. » Söt ellenkezőleg, én azt tapasztaltam, hogy 

 bennök az igen tekintélyes méretű töredékek nem ritkák, különösen Stigma- 

 riák, Lepiodendrouok és Calamariák törzstöredékei, Lyginodendron, páfrá- 

 nyok levélnyelei, kérgek stb. Igaz ugyan, hogy a Westfáliában gyűjtött 

 concretiók száma szemben az augolországi carbonterületekröl angolországi 

 gyűjteményekbe jutott példányok számával elenyésző csekély. 



Midőn egyrészt a wesztfáliai és angol maradékok ezen emiitett meg- 

 egyezése folytán az értekezés föezélja első sorban az, hogy a wesztfáliai gu- 

 mókban előforduló nemekről lehetőleg tökéletes áttekintést adjon, másrészt 

 egyes különösen jói és szépen megmaradt példányok, mint például az Arí/iro- 

 jiilys alkalmat szolgáltattak egynéhány érdekes megfigyelésre ; ugy, hogy az 

 említett angol kutatók kitűnő munkái mellett új vizsgálataim eredményé- 

 nek közlését jogosnak tartom. 



Megelőző munkámban kifejezett kívánságom, vájjon sikerülne ezen 

 wesztfáliai, akkor csak egy régi hányóról fölszedett dolomit concretiókat 

 minél előbb eredeti fekvőhelyükön megtalálni, azóta beteljesült, minthogy 

 Nasse E. főbányatanácsos urnák Dortmundban sikerült, azokat szálban álló 

 kíizetben találni. Nasse ur erről a rajnai tartományok és Wesztfália természet- 

 tudományi egyesülete 18S7-ben tartott közgyűlésén nÜber die Lagerungs- 

 verháltnisse pŰanzenführender Dolomitconcretionenim westfálischen Stein- 

 kohlengebirgeu czímü előadásában tett jelentest. Ezen előadásból"'' a követ- 

 kezőt tapasztalom: <iA Witten melletti Crengeldanzban lakó Wedekind úr 

 nyolcz vagy kilencz évvel ezelőtt Langendreer mellett a nVollmondi) nevű 

 bánya kőszenének hányóján dolomitconcretiókat talált, melyek számos nö- 

 vénymaradváuyt zárnak magokba és e leletét fölemiitette a westfáliai 

 kőszén-hegység fosszil fáiról szóló értekezésében az egyesület 1884-ik évi 

 közleményeiben (p. 181). "A langendreeri dolomitgumók színtája nem volt 

 biztosan ismeretes ; nem lesz tehát érdektelen közölni azt, hogy nem régen 

 alkalmam volt a növénytartalmazó dolomitgumóknak a wesztfáliai kőszén- 

 hegységben való előfordulását illetőleg, biztos tudomást szerezhetni, a 

 mennyiben azokat a «Katharína» -telepben a Hansa-bányán nagy meny- 

 nyiségben szálban állónak találtam. Az említett telep két padból áll, a 

 felső 26 — 31 cm, az alsó pedig 57,5 cm vastag. A dolomitgumók a felső pad 

 legfelsőbb, tiszta szénből álló és 6 — 6 cm vastag szénsávon alól lát- 

 hatók. A pad ez alatt levő részeiben a concretiók leginkább a felső részlet- 

 ben fordulnak elő, de, habár ritkábban lent is, és ha nagyobb mennyiségben 



* Lásd : Verhandlungen des naturhist. Vereins d. Rheinlande u. Westfalens. 

 1SS7. Korresp. Bl. ; továbbá: «Glückauf» Berg- u. Hüttenmiinnische Zeitung für den 

 Niederrhein xmd Westfalen, zugleicli als Organ des VereÍDSs für die bergbaiilichen 

 lutcressen, Nr. 46 vom 11. Juni 1887. 



