1 22 FÉLIX jínos : 



tömeg fekszik, melybe egyes, hajlott traeheidok bele nyúlnak. A felső véget 

 véletlenül a csiszolat széle metszi le és így nem lehet megfigyelni azt, vájjon 

 áll-e és hogyan ezen szövet föbélsugárral összeköttetésben. 



A föbélsugarak megszakítás nélkül a 861 számú csiszolatban a csomó- 

 köz egész magasságán mennek ; 8()e-hen ez csak azoknak e részére mond- 

 ható ; másokban traeheidok lépnek föl, melyek a körülálló fanyalábokból 

 csak részben nyúlnak be a sugárba, vagy azt végre egészen keresztül hatol- 

 ják. Ha ez utóbbi egy és ugyanazon sugár több helyén ismétlődik, akkor az 

 több részre bomlik és egészen hasonló képeket kapunk azokhoz, mint a mi- 

 nőket már ezelőtt a Quercinkmi ]ielictoxyloides nevű fossil tölgyfa nagy 

 bélsugarairól leírtam és lerajzoltam.* 



A különbség mindkettő között az, hogy Qíierciniiim-nál libriformros- 

 tok, Calamopihis-nál traeheidok választják el a nagy bélsugarakat. Mielőtt 

 még a SGe csiszolat rendelkezésemre állott, azt hittem, hogy CalamopUas 

 WiLL. főbél sugarainak az internodium egész magasságán végig és meg- 

 szakítás nélküli lefutása fölhasználható volna Williamson Calamopitus 

 uevü genusa jellegzesére szemben Göppert ArUiro}iilys nevű genusával, 

 melynél az említett jelenséget tudtommal eddig még nem tapasztalták ; 

 azonban a mit fentebb 86e-t illetőleg fölemlítettem, bizonyítja, hogy ez hely- 

 telen dolog volna. Éppen azon körülmény, hogy a föbélsugarak a haránt- 

 metszetben nem láthatók tisztán, illetőleg végkép eltűnnek, szintén onnét 

 ered, hogy traeheidok nyalábjai e sugarakat szétválasztják és más kérdés az, 

 vájjon szabad-e azt a fajok megkülönböztetésére fölhasználni? A wesztfáliai 

 dolomitgumók rendelkezésemre álló anyaga nem elegendő e kérdés eldön- 

 tésére, de mégis úgy tűnik nekem föl, mintha ez két fajhoz tartoznék, melyek 

 egyikénél a föbélsugarak előbb vagy utóbb eltűnnek, a másiknál azonban 

 legnagyobb részben megmaradnak. Ez utóbbi fajnál, ügy látszik a fatest is 

 nagyobb vastagságot ér el, mint az elsőnél ; ellenben a béltest aránylag 

 kisebb. Plzen második fajhoz akkor gyűjteményem 69 és 23 számú és csak 

 ezután leírandó példányai is tartoznának. 



A 86-ik számú példány Irachci ujainak radiális falai legnagyobbrészt 

 lépcsőzetesen vannak megvastagodva; egyesek azonban hálósak is, sőt he- 

 lyenként kis udvaros pettyek is fordulnak elő, melyek közönségesen több 

 sorban és szabálytalanul váltakozóan állanak. Ezen kis pettyek egyáltalában 

 sokkal szabálytalanabbúl képződtek ki, a mint ezt például a cordaitok fájá- 

 ban tapasztaljuk és a fal-megvastagodás valamennyi formáinál találhatni 

 az egyikről a másikra való átmeneteket. A lépcsős és a pettyes traeheidok 

 között példának okáért az átmenet akként megy végbe, hogy a pettyek 



* Félix : Magyarország ftiopáliai paleophytologiai tekintetben. — A m. kir. föld- 

 tani intézet évkönyve. VII. köt. 18, 1. IV. t. 3. á. 



