westfíliai carbonnOvénykk. 127 



ezt több chemnitzi példánynál megfigyelhettem, a béltest igen sokáig (min- 

 dig?) megmarad; ellenben az utóbbinál a törzs korán üregesedili és csak 

 csomóvonalain maradnak meg a diaphragmák. 



Végül a C9-ik számú példány megmaradásának állapotját illetőleg 

 volna még megjegyzésem. Ugyanis a harántcsiszolatban azt lehet helyen- 

 kint észrevenni, hogy az erösfalú tracheidsorok összenyomottak; ellen- 

 ben a köztük fekvő sugárparenchym vékonyfalú sejtjei teljes épségben 

 őrizték meg eredeti alakjukat. Ez esetben azt kell hinni, hogy a vé- 

 konyfalú parenchym-sejtek gyorsabban teltek meg a megkövesítö 

 anyaggal, mint a tracheidok, úgy hogy a megkövesedési folyamat első 

 stádiumai után a fatöredékre ható nyomásnak több ellentállást fejt- 

 hettek ki, mint a tracheidok. Ezen részek a haránt és tangentiális csiszo- 

 latban bélsugarakban levő bővelkedésükkel föltűnnek, minthogy a sugarak 

 sokkal közelebb feküsznek egymás mellett, mint ez a megtartás rendes 

 állapotjában volna. 



Lyginodendron Oldhamium Will. 



E növény szerkezetét már Williamson oly kimerítően leírta (1. c. P. 

 IV. és XVIT.), hogy a rendelkezésemre álló szép anyag sem ad alkalmat 

 újat mondhatni. Williamson azon véleményét, hogy liJi.acJiiopterix nspera 

 nem egyéb mint Lyg'modendron levélnyele, szintén megerősíthetem ; 

 Kaloxilon Hookeri* pedig Williamson és Scott** szerint e növény járu- 

 lékos gyökerei. 



Heterangiuin Grievi Will. 



Ezen genus maradékai ritkán fordulnak elő a wesztfáliai gumókban, 

 de tökéletesen megegyeznek az angolországiakkal (Cf. Will. 1. c. P. IV.). 



Dadoxylon Schenki Morgenb. sp. 



Ezen már előbb idézett első közleményemben (1. c. p. GO. 212.) meg- 

 említett fajról új és tökéletesebben megtartott példányt (121. sz.) kaptam. 

 Megőrizte béltestét és elsődleges fáját. A darab harántmetszete elliptikus 

 kerületű, a nagyobb tengely meghalad 34 mm-t. A szintén elliptikus bél- 

 test méretei 7 mm, illetőleg 11 mm-t tesz. A bélparenchymből csak egy kes- 

 keny, a fához simuló szegély maradt meg.melynek sejtjei aharántcsiszolatban 

 sokszögüeknek mutatkoznak; a hosszcsiszolatban a középpont felé fekvő sej- 

 tek körülbelől isodiametrikusok ; a fatest felé azonban függőleges irányban 



* V. ö. ezen vizsgálatok I-sö részét, 49 [201] 1. további Williamson 1. c. 



p. VII. p. 13—23, t. V— vn. 



** Williamson and Scott, ]. c. P. III. 



