125 FELDt JÁNOS : 



meghoBszablioclnak és mngán a fán vogre magas, álló négyszögekliez ha- 

 sonlítanak. Az elsődleges fábau a traeheidok falazatai többnyire lépcsős 

 megvastagodást mutatnak ; a másodlagos fában a radiális oldalakon apró 

 udvaros pettyeknek egy, ritkábbankét sora áll. A mindig egyszerű bélsugarak 

 a tangentiális csiszolatban föltűnően alacsonyak, sokan csak egy, egészen 

 két sejtsor magasságúak ; a legmagasabb hat sorból állott. A bélsugarak 

 ezen alacsonysága és a traeheidok radiális pettyeinek egysoros helyzete lé- 

 nyegesen megkülönbözteti a Moegenroth * részéről és általam is ezelőtt 

 leirt példányoktól ; de egyelőre nem hiszem, hogy ama sajátosságok új faj 

 megállapítására feljogosítanának ; mert olyan különbségekre vonatkoznak, 

 melyeket egy és ugyanazon faj gyökerének, törzsének és ágának fájánál ta- 

 lálunk; sőt inkább az a véleményem, hogy a leírt 131 számú példány fiata- 

 labb ágfa ós a külső alakra és a méretekre vonatkozó, az élőbbemben emii- 

 tett adatok igen jól szólnak ezen vélemény mellett. 



Egyéb, a gumókban bezárt fadarabok a Lcpiáodendron-törzíiök töre- 

 dékeinek bizonyultak és tökéletesen megegyeztek a 



Diplpxylon stigmarioideum WiLL.-nal. 



Gyűjteményemben egy ilyen fatest ékidomú töredéke a 34-ik számot 

 viseli. Vájjon az ennek kerületéből csak kis mértékben elkülönített paren- 

 chymatikus szövet tekinthető-e annak belső kergének, ezt biztosan nem 

 lehet eldönteni. Az elsődleges fából, melynek tracheidjai egészen rendetlenül 

 helyezkednek el, csak egy jelentéktelen rész miiradt meg; ennél fogva ezen 

 szövet és a másodlagos toldalék közti határvouulról nem mondhatok sem- 

 mit; ez utóbbinak tracheidjai szabályos sorokban vannak elrendezve. Át- 

 mérőjük eleinte kisebb, mint az elsődleges elemeké; de gyorsan nagyob- 

 bodnak annyira, hogy végre ez utóbbiakat nagyságra nézve túlhaladják. 

 Falazatuk mind a radiális, mind a tangentiális oldalon hágcsóid omulag van 

 áttörve. A fatest radiális átmérője 17,5 mm-t teszen. Ezen kiterjedésen 

 belül körülbelül 125 tracheidot lehet számlálni. Ezeknek sorai között mér- 

 tékletes számban futnak le bélsugarak ; melyek legtöbbje, a mint ezt a tan- 

 gentiális csiszolat mutatja, csak egy sejtsor szélességű és jelentéktelen 

 magasságú; de némelyeknél a magasság igen tetemes. 



Az egysornakon kívül többsorú sugarak is fordulnak elő, melyeknek 

 magassága azonban szélességükhöz viszonyítva nem igen jelentékeny, úgy 

 hogy az átmetszetben többnyire vastag lencseidomú kerületet mutatnak. 

 Ezek némelyikében a levelek felé induló nyomnyalábok láthatók. A haránt- 

 csiszolatban ugyanezt lehet megfigyelni mint a Stújmaria fjcoides-né], ugyan- 



* MouGENROTH : Die fossileu Pfllanzenreste im Diluvium vou Kamenz. — 

 Zeitschr. f. Naturw. 1883. Bd. 56. 



