IBODALOM. 135 



A puszta-szentlörinczi kavicsbánya tanulságos képe (113. 1.) a kavics alján 

 látható szintes rétegzéssel világosan bizonyítja a Budapest körüli plioczén kavics 

 folyóbeli eredetét. 



Érdekesen írja le szerző a Duna és a Tisza ártéri üledékeit és a Duna régi 

 medreit. E közben nem először hangoztatja, hogy a Duna egykori ágyát a Czegléd- 

 Szolnok felé irányuló völgyeletek egyikében lehet keresni. Bárha elsórendíí tekin- 

 télyek nézete volt ez, az eddigi ismeretek között e föltevésnek bizonyítékait nem 

 találhatom. Halaváts a diluvium elejére, midőn az eltűnő levantei tó helyén 

 folyómedrek kezdenek kifejlődni, helyezi a Duna délkeleti folyás irányának 

 lehetőségét. 



A Duna Tisza közötti földháton, mely Czegléd táján is még lOi méter ten- 

 gerszín feletti magasságban vau és Mouor, Pilis táján 14U méter magas.ságú, eddig- 

 elé nincsenek kimutatva a budapestvidéki plioczén korú és diluvialis kavicsok, me- 

 lyeket az erre folyó Duna okvetetlenül lerakott volna. 



Azonfölül a P.-Szt.-Lőrincz, Eákos-Keresztur és Vecsés között levő plioczén 

 kavicstelepnek felszíne valamivel mélyebb fekvésű a Czegléd felé elnyúló völgye- 

 let vízválasztójánál. Későbbi tektonikai folyamatok, nevezetesen a Duna és Tisza 

 között levő foldhatnak kiemelkedése nélkül tehát el nem képzelhető, hogy a dilu- 

 vialis Duna nagyobb esésű délkeleti irányát a jelenkorban elfoglalt hosszabb és 

 kisebb esésű meridionalis irányába átváltoztathatta volna. Annál nehezebb ezen 

 irány változás megértése, minthogy a két irány közötti szögben Kecskemét és 

 Szabadka között tetemes magasságú összefüggő területek fekszenek. Nincs kizárva 

 a lehetőség, hogy a Vecséstől Csegléd felé elnyúló völgyeletben a Duna hajdani 

 plioczén korú avagy diluvialis medrét be fogják bizonyítani a sűrűbben egybegyűlő 

 adatok. Ez idő szerint azonban inkább azon számos völgyületek egyikének kell ezt 

 is tekinteni, melyek a Duna Tisza közét szeldelik és annak térszíni jellemvonását, 

 valamint vízrajzi természetét megszabják. 



Elvezettel lehet olvasni a jó magyarsággal írt müveeskét, mely hivatva van 

 úttörőül szolgálni az ezutáni alföldi geológiai kutatások számára. Óhajtandó, hogy 

 ezt a speciálisan magyar geológiai irodalmat Halaváts még az Alföld tiszántúli 

 nagyobb részének ecsetelésével gazdagíthassa és ekként egy avatott megfigyelőnek 

 módszere és munkássága nyilatkozzék meg egy nagy kiterjedésű egységes föld- 

 darab geológiai megismertetésében. Dr. Lóczy Lajos'. 



(7). HoKVÁTH Zoltán : A víz tmuikája a Kis-Kárpátok keleti oldalán. 

 (Földrajzi Közlemények 1894. XXII. k. 3ü5. 1.) 



Szerző a Kis-Kárpátok keleti oldaláról vett példákkal akarja a folyóvíz rom- 

 boló hatását illusztrálni. Geológiai szempontból azonban értekezése néhány téve- 

 dést foglal magában, így a lösz képződését, eredetét illetőleg s a hegyképződésre 

 vonatkozólag. B. H. 



(8). TÉGLÁS Gáboe: ^4 rómaiak bányászati technikája az erdélyi Érez- 

 hegység teleiéi szerint. (Erdélyi Musenm -Egylet Orvos és Természettudo- 

 mányi Értesítője. 1894, XIX. k. 323. 1.) 



Szerző a Zalathnától mintegy 5 óra járásra elterülő Korabia csúcBon és a 



