138 IR0iDAX,OM. 



terjedési határa uem egy helyütt egész közel a Poprádhoz nyúlik le, mit a nagy és 

 összekarczolt gránittömzsök bizonyítanak. 



A Tátra É-i oldalán a glecserek sokkal kisebb kiterjedéssel birtak ; nem értve 

 azonban ezt a hosszanti kiterjedésükre. A Tátra E-i oldala előtt ugyanis egy eoczén 

 hegyszorúlat vonul végig, mely a Tátra felé meredeken lejt s a glecserek elé elhá- 

 ríthatatlan akadályt állított. A glecserek csak a rajta áttörő folyammedrekbe ha- 

 tolhattak s így összeszorítva nagyobb hosszanti kiterjedést nyertek ; a D-i oldalon 

 ellenben a Tátra közvetlenül ereszkedik le a síkság felé s így a glecserek itt aka- 

 dálytalanul fejlődhettek ki, de egyúttal hamarabb lelték végüket is. Értekezésének 

 egy pontjához azonban némi észrevételt szeretnék fűzni. A 486. lapon a Mlinica 

 völgyében egy gránitlapon talált mélyedésekről s az 515. és 5111. lapon a dZaMni- 

 chem » völgyben található apróbb tavakról szólva, azok keletkezését a víz chemiai 

 hatására vezeti vissza. Idézi Eoth 8amu szavait: «Ezen medenczében terül el a 

 19C(i m magasságban fekvő Fagyas tó.* A medencze déli, nyugoti és keleti lejtőit 

 hatalmas törmelékmezők borítják, alján azonban többnyire látszanak a szálban 

 lévő szikláknak gömbölydedre koptatott dudorai. A tó jobb oldalán széleshátú 

 dombocska vau, melynek simára horzsolt felszínén különböző nagyságú (20 — 100 

 lépésnyi kerületű) és esős időben vízzel megtelt medenczék terülnek el. Ilyen hát 

 zárja el a Fagyas tó lefolyását is. Ezen tó medre küllnihcn erirszeu sziklában van 

 kivájva és e tekintetben teljesen megegyezik a körülötte levő kisebb társaival és 

 valószínű, hogy medenczéjének keletkezése is hasonló okon alapszik, mint ezeké. 

 Hogy ezen ok a folyóvíz erosiója lehetne, az ellen már a mélyedések köridomú 

 alakja, valamint a be- és kifolyás medrének teljes hiánya szóin. Szerinte e leírás 

 teljesen ráillik a Za Mnichem völgybeli tavakra is. Már most, hogy a köralakú, 

 kiesztergályozott, be- és kifolyás nélküli medret, a simára gyalult gránitlapon, hogy 

 akarjaavíz «thermochemiai» és »chemiai» hatásából kimagyarázni, aztnemigen 

 értem. Hozzájárul még az, hogy a közelben glecsernyomokat is konstatált. 



BöcKH Hugó. 



(14. 15). Jelenléti a » Balaton-Bizoltság i^ 189S e's 1893. évi mimkdlkodá- 

 saVo7. (Földrajzi közlemények XXII. köt. 1894. 113 és köv. lapok). 



a) LóczY Lajos: A Balaton geológiai lörlénetéró'l és jelenlegi geológiai jelen- 

 tőségéről. 



Szerző azon geológiai kutatások eredményéről számol be, melyeket mint a 

 «Balatonbizottság» elnöke és tagja az 18'J2 — 93. évben végzett. Első sorban a 

 Balaton tekuőjének keletkezési idejét és módját igyekszik megállapítani. Az előb- 

 bire nézve két momentum szolgáltat felvilágo.9Ítást. Az egyik az, hogy Kenésénél 

 és attól D re is egy a pontusi időt követő korból fennmaradt régi iblyammeder 

 nyomai láthatók. A kavics egy Elephas ineridionalis fogat tartalmazott. Ez a régi 

 folyó, mely vizét mintegy 60 — 70 m hömpölygette a Balaton mai vizszine fölött, 

 kizárja a Balatonnak a létezését a phoczén korban. Egy másik pont mely felvilá- 

 gosítást nyújt, Siófoktól K-re a madarasi dűlőnél található. Itt mintegy 4 méterrel 



* KoTH : Földtani Közlöny 1S88. 315. 1. 



