IRODALOM. 253 



Diluviális agyag képezi a termő réteg nagy részét ; kavics és homok csak 

 alárendelten fordul elő. Löszféle siirga, homokos agyagot Kotyiklét falu D-i ré- 

 szén találni. 



Ó-alluviumnak vehető a főként Korbest ós Topa közt a völgy mindkét ol- 

 dalán lévő, terraszszeiü agyag és kavicsos agyag ; alluviumnak pedig a vizjárás- 

 menti agyag, továbbá a forrásmészpadok, pisolith féle mészmárgaconcretiok és a 

 Toluay barlang denevérguanója. 



Üveges alapanyagú orthoklae-quarz-porphyr van Tasádfőtől É-ra. 



A kréta-mészkövet égetésre, a felső mediterrán és szarmata homokköveket 

 és mészköveket épitőaüyagúl használják. 



3. Dr. Pethő Gtula : Vaskók környékének geológiai viszonyai. 



A Biharhegységtől az ennek kiágazásaként tekintendő Kodru-Móma hegy- 

 séget Gyalu-mare nyereg választja el. Ezen nyeregtől K-re Felső-Kristyor, vala- 

 miut É-ra Szelistye, Pojana és Eézbánya határában is meg vannak az alsó dyas- 

 korúnak vett kodru-mómai verespalák, quarzithomokkövek, diabasok, tömeges és 

 réteges felsit-porphyrok, porphyrtufák, de vannak ezen kívül quarz-brecciás, palá- 

 sán hasadó homokkövek, phyllit- és grauwackeazerü képződmények, szürke agyag- 

 palák és durvaszemü arkosahomokkövek. Szerves maradványoknak e pala- 

 complexusban eddigelé nyoma sincs. 



Valamint a hegység túlsó, úgy ezen oldalán is diabas kitörések zavarják a 

 verespalák, homokkövek és réteges felsitporphyrok csoportját. E kitörések Barest 

 és Urzesd közt oly hatalmasak voltak, hogy egész hegyoldalakat elfoglalnak. Itt is 

 minden arra mutat, hogy a diabas fiatalabb a felsitporphyrnál. A diabas zöldköves, 

 mállott, néhol az augit, oligoklas, titánvas egészen üde, másutt az ilmenit leu- 

 coxenné változott. 



Jellemzetesebb felsitprophyr Suston, Vaskóhon és Baresten fordul elö ; ez 

 utóbbi hel3'en typusos, felsites alapanyagú biotit-orthoklas-quarz-prophyr. 



Azon mészkő, melyet Peters 18Gl-ben jura és neocomien név alatt foglalt 

 egybe, melynek triaskora 1 886-ban Lóczy és Bóckh urak felfedezése által vált 

 ismeretessé, Kaluger, Restyirata, Brihény, Vaskóh és Kerpenyét közt takarja a dyas 

 verespalát és quarz-homokkövet. Kaluger és Mómagerineze közt a mészkőnek egy 

 törési, illetőteg vetödési vonala van, melyen az lesülyedt és legnagyobb részt 

 elmosatott. 



Ezen területnek nagyon jellemző képződményei a vízkatlanok és vízba- 

 rázdák. A vízkatlan-sorok összeolvadásából zsákvölgyek keletkeznek, melyeknek 

 víznyelő katlanok, torkok és üregek képezik nevezetességeit. Legszebb ezek közül 

 a vaskóh-szobodoli víznyelő barlang, az u. n. Kimpanyászka. Ezeknek ellentétei a 

 hatalmas sziklaforrások (izbuk), melyek közül Peters négyet sorol fel erről a 

 vidékről. 



A kövületekben végtelen szegény vidéken elég szép számmal gyűjtött ma- 

 radványok alapján kitűnik, hogy a vaskóhi fauna leginkább St.-Cassian törpe 

 faunájára emlékeztet. 



Py rojcen-andesittufák a Gyalu-mare lejtőjén egyrészt a triasmészen, másrészt 

 az alsó dyasnak vett nagyváradi quarzit-homokkövön ott jelennek meg, hol a 



