260 IRODALOM. 



földet alkotja, ide számítva a székföldeket, tőzeglápokat, de főleg a Duna menténs 

 van elég homok-alluvium is. 



A homokterülcten meg lehet különböztetni az agyagosabb, humusosabb,- 

 Kzögletesebb szemek által alkotott diluvialis folyóbordalékot a szélhordta, tehát 

 kopottabb szemű homokbuczkáktól. Minél távolabb esik a homok a hegyektől, 

 annál inkább csak quarzszemek alkotják, mig a hegyekhez közel esőben silika- 

 tok és kőzettörmelékek is vannak. 



A futóhomok löszből nem származhatik, mert szemcséi sokkal durvábbakr 

 mint a löszben lévőké. Eredete inkább diluvialis folyóhomokban keresendő, mely- 

 ből átalakulása kezdődhetett, mihelyt az a szárazra került és tarthat egész nap- 

 jainkig. Innét van a futóhomok különböző ideje. 



Az agyagos képződményekre vonatkozólag bizonyos, hogy a dilluvium bi- 

 zonyos szakában lösz borította az Alföld nagyobb részét, de ez most nagyobbára 

 csak a síkság szélén található. Helyesnek látszik Wolf azon nézete, hogy az ere- 

 deti löszből átrakás által származott azon lósznemü vályog, u. n. másodlagos lösz, 

 mely igen sok helyütt található az Alföldön a humusos réteg alatt. Ez abban kü- 

 lönbözik az eredeti (szélhordta) lösztől, hogy nem olyan laza, és hogy függőleges- 

 elválásra való hajlama sincs meg. 



Egy másik diluvialis agyag, mely Mezőhegyesen II — 18 m-nyi vagy még na- 

 gyobb mélységben van, egy képlékeny, vereses, mészgumós réteg. Valószínűleg 

 ezen agyag kerül az Alföld déli részén a felületre és ezt tekinti Wolf az alföldi 

 diluvium legrégibb tagjának (Untere Driftbildung). Ugy látszik, ez ugyanazon bar- 

 nás, vereses agyag, melyet a magyar geologok az Alföld szegélyein már több izben 

 kimutattak. 



Sokszor igen hasonlítanak ehhez az alluvium iszapos üledékei, mert az ujkorú 

 folyólerakodások nagyon sokfélék. Megemlítendők ezek között a közönséiíes feke- 

 tés nehéz agyag-alluvium : továbbá a székföld, mely utóbbi az Alföld legkülön- 

 bözőbb helyein ragyaként lepi el a termékeny rónaságot, mivel a felszínnek csekély 

 behorpadásával és a víz stagnálásával áll összefüggésben, de homokos altalajon is 

 előfordul (Nyíregyháza). 



!). Tkeitz Péter : Jelentén az 1892. éc nyarán végzett felvételről. 



Németoi'szági tanulmányútjáról visszatérve, először is a mezöhegyesi felvé- 

 telek végében vett részt. 



Szeptemberben Magyar-()vár környékén folytatta a felvételt. Az egész terü- 

 letet a Lajtha és a Duna alluviuma képezi, az altalaj mindenütt kavics, de a dilu- 

 vialis és alluvialis kavics közt határt szabni itt nem lehet. A Duna iszapja finomabb 

 és egyöntetűbb, mint a Lajtáé. Általában az egész vidék igen mészdús talajú. 



Dr. SzÁDEczKY Gyula. 



(26.) SzÉcHY Ákos : Kőzettani tanulmány az erdélyi Érczhegység trachyt^ 

 jairól. (Értesítő ez erd. múzeum-egylet orvos-természettud. szakosztályá- 

 ból. Kolozsvár. 1895. XX. évf. 109—137. 1.) 



Az erdélyi múzeum-egylet tulajdonát képező, közel 400 közetpéldány és 

 200-nál több vékony csiszolat tanulmányozásának alapján a következőképen 

 osztja fel az erdélyi Érczhegység trachytos kőzeteit : 



