3í!S KOCH ANTAL : 



ban, ostreák és Nummulites variolaria társaságában gyűjtöttem volt kopott 

 grypheea héjakat. 



6. A Kalotaszeg számos helyén (Gyerö-Monostor, Valkó, Keleczel, 

 íncsel, Kalota-Ujfalu, Meregyó és Magyarókereke határain) a gryphaeák a 

 perforata-pad alatt elterülő körülbelül 10 m vastag, táblás mészmárgában, 

 az alsó striata szintáj alján vannak belenőve s a kemény kőzetből csak 

 töredékes példányai szabadíthatók ki. 



7. A mi végre a Zsibó-val szemben, Róna és Turbucza falvak közt 

 emelkedő Bákóczy-liegy két leggazdagabb gryjjhíea lelethelyét illeti, hol a 

 múlt nyáron oly szép eredménynyel gyűjtöttem, kétségtelen most előttem, 

 hogy FiOHTEL csak az egyiket, de dr. Hofmann mind a kettőt ismerte. Mivel 

 azonban dr. Hofmann jelentésében nem emelte ki eléggé e lelethelyeknek 

 kiválóságát és közelebbi viszonyait, legyen szabad saját megfigyeléseim 

 alapján ezt kipótolnom. 



a) Az egyik lelethely Róna és Turbucza közt, a Rákóczy-hegy észak- 

 nyugati lejtőjen, egy a mezei út baloldalán lefutó vízmosásnak a kezdete; 

 nem messze a hegynyeregtől, melyen át az említett út Turbuczára vezet. 

 A feltárás nem eléggé kiterjedett arra, hogy a teljes rétegsorozat fölvehető 

 legyen. Az árokban csupán sárgás szürke, kissé homokos, lágy agyagmárga 

 össze-vissza omlott rétegei láthatók s abban teljes és ép gryphíeák elég sűrűn 

 vannak elszórva. Az omlásos helyeken azonban a héjnak mind a két 

 tekenye együtt alig kapható már. E pont felett vagy 20 m magasságban, 

 a mezei út mentén, a perforata-pad alján és tetejében vékony ostrea-paddal 

 es puhatestűekben dus márgarétegekkel, jó darabig követhető ; alatta pedig 

 az árok jobb partján egy hatalmas gipsztelepnek kiálló sziklafoka fehérlik. 



b) A második, jóval gazdagabb lelethely Rónától délre és Zsibótól 

 keletre, a Rákóczy-hegii dél-délnyugati tövében, szemben az Egregyvölgy 

 nyilasával, lenyúló mély vízmosás, közel a Szamosba torkolásánál. 



E vízmosás kerületének kedvező feltárásai megengedték, hogy dr. Hof- 

 mann K. leírása és saját megfigyeléseim alapján a rétegek pontos sorozatát 

 megállapítsam, a mint azt pár év előtt közzétettem volt.* E szerint a 10 m 

 vastag felső gipszpadot fedő anomyadús mészmárga és mészkőpadok felett, 

 melyeknek rétegfokai a hegy délnyugati meredek tövében kiállanak, világos 

 zöldes vagy kékes szürke, homokos agyagmárga következik, melyet a hegy- 

 oldalban, mivel a víz elmosó hatásának kevésbbé ellenállott, kis beöb- 

 lösödés és mélyedmény jelez. Ennek az agyagmárgatelepnek közepe táján 

 vonul keresztül a körülbelül 1 m vastagságú gryph»a-pad. E padnak a már- 

 gája, mely a felületen elég lágy és omlós, a mélységben ellenben összeállóbb 

 és szilárdabb, gryphwánk minden korú, többnyire jó megtartású egyes és 



* Az erdélyi medencze harmadkori képződményei. I. rész. Palseogen csoport. — 

 A m. kir. Földtani Intézet Évkönyve. 1894. X. k. 6. füz. 191. 1. 



