CTENIS HUNGAKICA X. SP. 333 



az, hogy a levelek ama szokatlan nagysága mellett állományuk aligha nem 

 volt börnemtí. 



A levél szelvényei jóval szélesebbek, mint a C. falcata-ná\, de éppen oly 

 nyilt szöget képeznek, mint ennél, söt még azt is láthatjuk, hogy a szelvé- 

 nyek erei szintúgy, mint az angol növényeknél, igen hegyes szög alatt 

 indulnak ki a rhachisból ; de a levéllemezben párhuzamosan ennek szélével 

 is egymással futnak a levél hegyébe. De föltűnő náluk az, hogy egymástól 

 meglehetősen távol, mintegy 5 mm-nyi távolságban teszik meg utjokat ; az 

 elágazás módjában azonban ismét megegyeznek az angol példánynyal ; 

 mindazáltal v. Ettingshausen nem vévén észre az anastomosáló ereket, 

 Tacniopteris-t látott benne, mit megczáfolni ScHENK-nek (i. h.) könnyen 

 sikerült, minthogy a bécsi cs. kir. földtani intézet gyűjteményében nemcsak 

 V. Ettingshausen eredeti példányát, hanem hazánkból. Stájerlak és Pécs 

 környékéről oda került példányokat megvizsgálhatott ós rajtok az erek amaz 

 említett sajátságát is látván, kétségtelennek mondhatta azt, hogy v. Ettings- 

 hausen növénye szintén tartozik Ctenis-hez. A hazai példányok különösen 

 még az által válnak becsesekké, hogy rajtok a fructificatio is megmaradt 

 apró, körkörös, a szelvény egész alsó felületén az erek között síírün álló 

 kiemelkedések alakjában, de el nem dönthető, vájjon azok csak egyszerű 

 sorusok vagyis s-porarakások, vagy igazi sporangiumok. azaz sporatartók; 

 azonban a fructificatio állapotja szinten kétségtelenné teszi azt, hogy Qtenis 

 a harasztokhoz, nem pedig a cycadeákhoz tartozik. 



ScHENK ezen véleményéhez Schimper Traitó-je I-sö kötetének megírá- 

 sakor még nem akart hozzájárulni. Szerinte mind az, a mi a leírt leveleken 

 látható, láXh&ió Ma crotaeniopteris l&veleirx \e; a lomb nagy méretei és a 

 szelvényezés módja a nagy Pterop]iiillum-fií)okná\ is tapasztalható. Stuk 

 (i. h.) csatlakozott ScHENK nézetéhez és végre megtért Schimper (i. h.) is, 

 midőn ZiTTEL nagy palreontologíai kézi könyvében újból megemlékezett 

 e nevezetes növényről, melyet azután Eaciborski (i. h.) a grojeci tűzálló 

 agyagban is talált. 



A szibériai oolithban találtatott 



3. Ctenis orientális Heer. 



1876. Heee O., Beitr. z. Jura-Flora Ostsibiriens ii. d. Aniurlandes. (Mém. de TAkad. 

 d. Se. d. St.-Petersbourg, VIII. sér. t. XXII. Nr. 12. p. lü.j. t. XXII. f. 2). 



E levél nagyon töredékes, de szelvényei tövükön 1 cm-nyi szélesek és, 

 a mint látszik, tompán végződnek. Heeb még azt is említi, hogy a levél 

 fölülete sajátságos ránczosodást mutat, minek következtében az erek elmo- 

 sódtak, mindazonáltal azt hiszi Heer, hogy elágazók ; a jellemző hegyes 

 szög, melylyel erednek, fölismerhető. 



