338 STAUB MÓRICZ : C'TENIS HUNGARICA N. SP. 



tékben vékonyodik el. A testverfajok rhachisán tapasztalható csíkoltság a 

 mi példányunkon nem igen feltűnő. A szelvéni/ek a rhachisból mintegy 

 45°-nyi hajlással indulnak ki ; mindegyik tövével az alatta álló szelvény 

 tövéig fut és ily módon a köztük levő öböl meglehetősen hegyes szöget alkot. 

 Noha a levél legfelsőbb része le van törve, mégis látható, hogy a legfelül 

 álló szelvények egymással egybeolvadnak. Az egész lenyomaton csak három 

 szelvény van egész épségében ; az egyik 21 cm, hosszú, tövén 3^k cm széles : 

 körülbelül közepén vagy közepén túl kiszélesedik 4 cm-re és e szelvények 

 már ezen sajátsága is különbözővé teszi testvérfajaitól. A szelvény elszéle- 

 sedett részétől kezdve lassanként elkeskenyedik, de hegyes vagy legalább 

 nem föltűnően tompa csúcsban végződik. 



A mi most az erezetet és a fructificatiót illeti, itt egészen az emlí- 

 tett fényképre vagyunk utalva. Ezen helyenként láthatni azt, hogy a finom 

 erek, éppen úgy mint a többi Cíenis-fajnál, igen hegyes szög alatt indidnak ki, 

 de csak nagyon rövidet Jialadva, a szelvén^y lemezébe hajolnak és párhuza- 

 ynosan folytatják út jókat. Vájjon elágazók-e, ezt már a fénykép sem mutatja ; 

 de azon apró gömböcskékben, illetőleg gödröcskékhen, melyeket az egyik 

 szelvényben jól láthatni, e növény sporatartóit (vagy ezeknek csoportjait) 

 vélem fölismerhetni, melyek éppen úgy mint C. fallax Nath.- és C. Potockvi 

 EACiB.-nál egy sorban állanak. Annyi bizonyos, hogy C. hnngarica mihi 

 hazánk liaskorú flórájának egyik legimposansabb és legszebb alakja volt. 



Ctenis LiNDLEY et Hutton 



genus körülírása, úgy a mint azt W. Ph. Schimper Zittel « Handbuch » - 

 jának Il-ik kötetében a 135-ik lapon adja, némi változtatással a következő : 



('Levelek széles hosszúkás- szalagidomúak; a rhachis széléig egymás- 

 tól elkülönített, széles és lefutó tövű, fölfelé elkeskenyedö és többé-kevésbbé 

 tompán vagy hegyesen végződő szelvényekre vannak osztva, melyek csak a 

 levél felső részében vannak egymással összenőve. A rhachis erős, hengerded, 

 epidermise vékonyfalú, rhombos-hatszöges sejtekből álló szövet. 



Az erek igen hegyes szög alatt indulnak ki a rhachisból, de csakhamar 

 hajlanak vízszintesen kifelé, egymással párhuzamosan futnak ; az egyik 

 másik villásan elágazik, vagy ferde oldalágak kötik egymással össze, így 

 laza hálózatot képezvén. Spóra C80i)ortjai (vagy sporatartóik) kerekdedek és 

 beborítják a szelvény alsó felületét. Sem az elő, sem a fosszil harasztok 

 között nem fordulnak elő az ezen rendbe foglalt fajokkal összehasonlítható 

 alakok. 



Raoiborski i. h. 193 — 4. 1. a gorjeci gazdag anyag alapján az eddig 

 leírt fajokat az Euctenis csoportba foglalja. Közös jellegük a tövükön lefutó 

 levélszelvények ; és elkülöníti tőlük a Ctenidiopsis nevű csoportot, melynek 



