4 K IFJ. LOCZY LAJOS 



állítása szerint 10—12 m összvastagságú széntelepet míveltek itt a háború 

 előtt. A szén fűtőértéke a m. kir. Földtani Intézet analízise szerint 3716 

 kalória, hamumaradék 23*19%. A lignitelőfordulás ezenkívül valószínűleg 

 kiterjed kelet felé a Vki Crljeni és Vreoci felé is, amint arra a talált nyomok- 

 ból következtethetni lehet. Ub vidéke és az eddig felkutatlan paleozoikus 

 határhegységbe szögelő pontusi öblök is tartalmazhatnak még lignittele- 

 peket. Dél felé a Kolubara mentén Burovo, Lazarevac, Petka, Zsupanjac 

 Prnjavor helységeket összekötő vonal szolgál a pontusi medence partjaiul. 

 A Ijigvölgyi törésvonal mentén azonban keskeny 

 szoroson keresztül a pontusi tenger behatolt 

 M ionica és Bogovagja vidékére is és ott zárt meden- 

 cét töltött ki. Prnjavórtól ahg másfél kilométernyire a Bogovagja 

 kolostor felett a megszálló csapataink által épített erdei faszállító vasút 

 bevágásában volt alkalmam a pontusi rétegeket megfigyelni. Itt vízszintes 

 településben felül kristályos palák összemosásából származó kékes pontusi 

 agyag, alatta vöröses limonitos homok, mely mintegy 15 cm vastag tömött 

 hematit- és limonitérctelepet tartalmaz, ezalatt okkersárga congeriás homok 

 van feltárva. Mionica és Sílovac közt a congeriás pontusi rétegek érintkez- 

 nek a valjevói édesvízi miocénmedence kovás márgáival. Míg a Pocerina 

 és Posavina partjain többnyire vízszintes a település, addig a medence 

 belsejében, amint a pontusi rétegeknek Pejinovicsnél mért 10°-os és a Mali 

 boraki ö^'-os dőlése igazolja gyengén ráncolódott, ami a földi olaj és földigáz 

 kutatása szempontjából érdemel figyelmet. 



Nyugat felé a drinai törés mentén Loznica 

 vidékéig beszögellett a pontusi tenger. Észak felé 

 pedig a Szlavóniai hegység és a 1^'ruska Gora kö- 

 zött, a völgyületben közvetlen összefüggésben ál- 

 lott a dunántúli pontusi tengerrel, ellenben a 

 paleozoikus hegységen keresztül nem törhetett 

 utat magának dél felé. 



A neogénüledék borította kosjericii, krenmai bioskai, bjelo brdói 

 medencék zárt belta vakra utalnak. 



h) A szerb n e o g é n k o r ú S z á v a lu e d e n c e határ- 

 hegységei. 



A neogénterület geológiai viszonyait ismertetve, áttérek most az azt 

 határoló idősebb hegységek ismertetésére. Szerbia északnyugati szögletében 

 a Macsva síkja felett emelkedő 706 m magas Cer planina szigetszerűen emel- 

 kedik ki a síkságból. A Ger-hegységet a Lesnica folyó mélyre bevágódott 

 völgye határolja el az alacsonyabb 375 m-es csúcá(.>t elérő Iverak-hegység- 

 től, melyet viszont a Jadar-völ^^y választ el az ugyancsak 700 m magasságú 



