ELNÖKI MEGNYTTÓBESZÉD. 39 



élet és verseny nagyobb; ahol az erők sokoldalú serkentésnek, élesztésnek 

 vannak kitéve; ahol a tudományok úgyszólván folytonos tisztuló erjedés- 

 ben vannak, lieményeljük, hogy ezen áthelyezés teljesen önálló szervezet- 

 tel, külön tanári testülettel vitetnék végre. Sajátságos, hogy a geológiai 

 oktatás terén, a középfokú tanításban, nevezetesen épen a nőnevelésnél, 

 már valamelyes haladás állapítható meg. Egy múlt évi miniszteri intézkedés 

 ugyanis, a geológiának mint rendes tantárgynak a nyolcadik osztálybRn 

 való tanítását itten már elrendeU. 



Ebből is látni, hogy középfokú tanításunk irányzatában még mindig 

 nincsen céltudatos, rendszeres, a mai életszükségleteknek megfelelő nieg- 

 állapodás és keresztülvitel. 



^lélyen tisztelt Közgyűlés ! Olyan nemzet, amely a közoktatás ügyének 

 kiváló szervezésére nincsen a legkörültekintőbb figyelennnel ; amely jöve- 

 delmének e nagyfontosságú célnak megillető részét nem fordí ja gyerme- 

 keinek, fiatalságának legtökéletesebb, legalaposabb nevelésére és kikepe- 

 zésére ; nem képes a fejlettebb, a mostani élet igényeinek megfelelőbb okta- 

 tással bíró más nemzetekkel a nehéz versenyt megküzdeni, feladatainak 

 eleget tenni s hazája ügyét teljes lelkiismeretességgel előre vinni. Ha mi 

 összetett kézzel, folytonos sopánkodással, politizálással s keleti fatahzmus- 

 sal mindig csak visszafelé tekintünk és mindig csak azon töprengünk, 

 hogy miként kellene minálunk mindennek lenni : úgy bizony fázhatunk, 

 koplalhatunk ezentúl is és végre el is pusztulhatunk. 



Valamint a vizek elfolynak s a mederben a kövek visszamaradnak, 

 úgy halad el minálmik is az idő s mi is visszamaradunk, mindenütt, min- 

 denben, mint azok a lekopott, nyers kőgörgetegek. 



Bocsánatot kérek, hogy ilyen hosszadalmas vagyok. Xem tehetek 

 róla. Hosszú a mi btinlajstromunk is. 



Végszó . 



-^lélyen tisztelt Közgyűlés ! 



Beszámolóm kezdetén társadalmi kérdéseket is érintettem. Talán 

 szokatlan, hogy e helyen ilyen, miáltalunk nem igen járt ösvényre léptem. 

 Én azonban úgy érzem, hogy mostan ; amikor hazánk, de kiválóan a magyar- 

 ság, olyan válságos idő előtt áll, amikor magunkra hagyatva, jóformán 

 barát ós rokon nélkül csak igazságtalan és jogtalan támadásoknak vagymik 

 kitéve; amikor határainkon kívül, de még azon belül is — itthon - titkos 

 és nyílt ellenségekkel állunk szemben: kötelessége minden magyar tár- 

 sadalmi együttműködésnek — társulatnak — a veszedelemre ránmtatni 

 és a magyar hazáért nagy és nehéz önvédelmi cselekvésre saját körét fel- 

 hívni. Ebben a létfenntartási munkában nincsen felesleges vagy kisember. 

 Ebben a nagy küzdelemben mindegyikünknek, fiatalnak és öregnek, társa- 

 dalmi állása tekintetbe vétele nélkül egyaránt ki kell venni a maga részét ; 

 önzetlenül, becsületesen és megtörhetetlenül. 



