LŐBENTHEY IMRE EMLÉKEZETE 46 



és helyesebb a már Telegdi Roth Lajos által 1893-ben ajánlott, de azóta 

 feledésbe ment «pannóniai» elnevezés. S.ijnos, bugy ezt a tárgyilag eléggé 

 indokolt álláspontját még hazai szakköreinkben sem sikerült kellőleg érvényre 

 juttatnia, inkább személyi és kényelmi okokból, mert a tárgyi érvek épen 

 ezzel a helyi elnevezéssel szemben nem állhatnak meg akkor, amikor sok 

 hasonló helyi elnevezést használunk. 



Az a részletekbe hatoló elmélyedés, pontos leírás és csak a megfigyelt 

 tényekre alapított következtetés, melyet a pannóniai emelet faunájára és 

 rétegtani viszonyaira vonatkozó tanulmányaiban tapasztalunk, megnyilvánul 

 többi faunisztikai vagy rétegtani munkáiban is. Csak így volt lehetséges, 

 hogy budapest-köniyéki megfigyelései fővárosunk régóta kutatott területén 

 nagy mértékben szélesbítették ismereteinket. A Hantkbn által jellemezett 

 idősebb harmadidőszaki, az alsó- és felsőmediterrán, valamint a szarmata- 

 rétegek kifejlődésére, faunájára vagy elterjedésére nézve becses adatokat 

 közölt. Fácies szempontjából különösen értékes a tétén yi fensík közismert 

 szarmatakor li féligsós víz ii rétegei között általa kimutatott bryozoás záto- 

 nyokra vonatkozó észlelése, melyekről Páty és Perbál vidékén már Hant ken 

 is megemlékezett. Mindezek a megfigyelések részben a buda pest -környéki 

 pannóniai rétegekre vonatkozó tanulmányai közben keletkeztek, részben 

 kritikai vizsgálódásainak eredményei. 



Leíró őslénytani munkáiban a gerinctelen állatokon kívül a gerincesek- 

 kel is foglalkozott s két új teknősfaj leírása mellett pliocén emlőseinkre vonat- 

 kozó ismereteinket gyarapította. Igazi munkaterülete azonban a gerinctele- 

 nek voltak. Eészletésebben foglalkozott a foraminiferákkal a Széchenyi -expe- 

 díció paleozós anyaga alapján és hazai harmadidőszaki anyagon. Űj alakok le- 

 írásán kívül számos alak rokonsági kapcsolatait vagy anatómiai jellegeit 

 tisztázta. A hydrozoákra és szivacsokra vonatkozó vizsgálódásai csak réteg- 

 tani adatokban maradtak reánk, noha régebben készült különböző gyűjté- 

 sekből származó liász-, eocén- és mediterrán-alakok leírására. A koraiokkal 

 leginkább a péterváradi hiperszenon -fauna kapcsán Pbtho kéziratának sajtó 

 alá rendezése alkalmával kritikailag foglalkozott, legutóbb pedig Nopcsa báró 

 albániai eocén anyagában egy új korállfajt is leírt. A«Clavulina Szabói -rétegek* 

 faunájának Hantken hagyatékában levő koralljait, crinoideáit és bryozou- 

 mait szintén munkába vette, befejezni azonban ő sem tudta. A puhatestűek 

 osztályába tartozó faunák vizsgálatán kívül legkedvesebb állatcsoportja a 

 rákok voltak. Épúgy, mint a magyarországi pannóniai képződményekkel, 

 ezekkel is állandóan foglalkozott, amit a begyűjtött anyagok földolgozásán 

 kívül állandó szorgos gyűjtései és külföldi megbízások tettes lehetővé. Ilyen- 

 formán a harmadidőszaki rákok elismert szaktudósává vált, akinek szak- 

 ismeretét a müncheni és sziciliai gyűjteményben levő rákok földolgozásával 

 is igénybe vették. A rákokká] foglalkozó tanulmányai az új alakok és nemek 

 nagy számával lényegesen bővítették a harmadkorú rákfaunára vonatkozó 

 ismereteinket s szorgalmas gyűjtései a hazai rákíaunát a világ leggazdagabb 

 faunájává avatták e nemben. Utolsó munkássága is a magyaroi-szági fosszilis 

 rákok összefoglaló leírására szorítkozott s ebben a nagy munkájában, melyen 



