46 D! VADÁSZ ELEMÉR 



csaknem a szó legszorosabb értelmében, élete utolsó napjáig dolgozott, a 

 harmadidőszaki alakokon kívül a triász-, jura- és kréta képződmények rákjai 

 is tárgyalva vannak. Ez a nagyértékű, a leirt fajok földrajzi elterjedésével 

 és általános ős élettudományi viszonyaival is foglalkozó, sajnos, már posthu- 

 mussá vált tanulmány a «Geologica Hungarica»-ban fog méltó köntösben 

 megjelenni, remélhetőleg minél előbb. 



LŐEBNTHEY őslénytani munkái leíró alaktani és rendszertani keretek- 

 ben mozognak. Leírásai alaposak, kimerítők, minden részletre kiterjedők. 

 Üj fajait mindig erős kritikával s a közelállókkal való fontos összehasonlítás 

 alapján állítja föl, innen van az, hogy azok csaknem kivétel nélkül jól kör- 

 vonalozott fajok gyanánt állják meg helyüket. Mintegy 200 új fajjal és 7 új 

 nemmel gazdagította az őslénytani irodalmat. Munkáiban sohasem lépi ác a 

 tárgyi következtetések határait és a filozofálásoktól mindig tartózkodik. 

 Ezért adatainak megbízhatósága, mely egész munkásságát minden téren 

 jellemzi, biztosítja munkáinak állandó értékét. Nem hiányoznak azonban 

 munkáiból a kritikai megnyilvánulások sem, melyek nélkül igazi természet- 

 kutatás el sem képzelhető. A papyrothecáról, az Orygoceras Fuchsi rendszer- 

 tani helyéről és a lithiotis -kérdésről írott munkái külön bizonyítékai ennek. 

 A tárgyi igazság kutatására törekedett s ha a cél szolgálatában vitatkozó és 

 bíráló munkáiban néha-néha túlzásba is ment, jóhiszeműsége minden kétségen 

 kívül megállapítható. 



Tudományos és közművelődési célokat szolgáló egyesületeknek mindig 

 hűséges pártfogója és munkása volt. Munkaerejét sohasem tagolta széjjel, 

 hanem egy helyre központosítva, behatóbb működésre törekedett. Ezért 

 egyidejűleg sohasem vett részt azonos célú intézmények működésében, hanem 

 pályafutása alatt időrendi egymásutánban a legkülönbözőbb tudományos 

 központokban látjuk működni. Kolozsvári működése alatt az Erdélyi Mú/eum- 

 Egylet céljainak szolgálatában állott, majd a Magyarhoni Földtani Táisulat 

 egyik buzgó munkása s 1907—1909. évi időszakban a társulat elsőtitkára s 

 a Földtani Közlöny szerkesztője volt. Titkári működése a társulat tudomá- 

 nyos irányzatának megerősítését és a kritikai irány meghonostíását eredmé- 

 nyezte s mű)iödési időszakát a társulat tört énét ének egyik legszebb időszakává 

 avatták. A titkárságtól, melynek csak tudományos céljainak föláldozásával 

 tett eleget, 1910-ben visszalépett és a társulat céljait mint választmányi tag 

 szolgálta tovább. Azóta azonban munkáival a Magyar Tudományos Aka- 

 démiában működött s ennek kiadásában is jelentek meg azok. Az újonnan 

 alakult Szent István -Akadémia IV. osztályának első megválasztott tc.gjai 

 között volt. A népszerűsítő egyesületek között a Természettudományi Táreu- 

 lat választmányi tagja s az Urániának igazgat ós ági tagja volt. Pethő munkájá- 

 nak a Természettudományi Tái-sulat kiadásában megjelent magyar kéziratát 

 sajtó alá rendezte s Walther «A föld és a szerves élet történeted című könyvé- 

 nek revízióját is végezte. Legkevesebb kapcsolata a m. kir. Földtani Intézet- 

 tel volt, mely pályája elején- két munkáját kiadta s 1890-ben mint önkéntes 

 résztvett dr. Sciiafarzik Ferenc mellett a földtani íölvótelekben is. Az inté- 

 zettel való további kapcsolata csakis az általa Uírt hazai anyaguknak az inté- 



