100 TÁRSULATI ÜGYEK. 



helyes irányt mutat. A talajok keletkezésének kérdését jszorencsés kézzel oldja metr, s 

 kísérleti eredményeivel kétséget kizáró módon bizonyítja be. 



Balleneqger idézett munkája az ügyrend ama követelményének, hogy a jutal- 

 mazandó munka abszolút becsülegyen s a tudományt önálló kutatások alapján új ered- 

 ményekkel gazdagítsa, teljes mértékben megfelel. Ennélfogva a SzABÓ-éremre méltónak 

 tartja, s úgy hiszi, hogy BALLENEaaEB jutalmazásával néhai elnökünk emlékének is 

 hódolunk, aki az első talajtani munka szerzője s a magyar talajtan első müvelője volt. 

 Ajánlatát támogatva felsorolja BALLENEGGER-nek ez évkorban megjelent többi 

 munkáit, számszerint, négyet, melyek mind oly kiválóak, hogy egyenkint is megfelel- 

 nek a SzABÓ-érem ügyrendjében foglalt követelményeknek. 



Elnök a jelentések elhangzása után megállapítja, hogy három munka ajánl- 

 tatott a SzABÓ-éremmel való kitüntetésre. Ezek a következők: 



Vadász Elemér: Magyarország mediterrán tüskebőrüi. 



Kormos Tivadar: A pilisszántói kőfülkc; tanulmányok a po.vztglaciális kor 

 geológiája, ösipara, faunája köréből. 



Ballenegger RÓBERT: A Tokaj. hegyaljai nyiroktalajról. 



E három munkát Elnök szavazásra bocsátja, mivel azonban ez eredményre nem 

 vezet, a bizottság az elnöki döntés elkerülésével egyhangúlag elhatározza, hogy mind- 

 három munkát egyenlő minősítéssel a választmány elé terjeszti, a végből, hogy a választ- 

 mány határozzon a SzABÓ-érem kiadása ügyében. 



TiMKÓ Imbb még javasolja, hogy a bizottság tegyen indítványt a választmány- 

 nak, miszerint az agrogeológia a SzABÓ-érem odaítélésénél tekintetbe jövő tudomány- 

 szakok sorába kifejezetten is vétessék fel az ügyrendbe. 



A bizottság ezt elhatározza. 



Több tárgy nem lévén Elnök az ülést berekeszti. 



Budapest, 1917 decenilKr hó 19-én.» 



Az előterjesztett bizottsági jelentéshez szót kér Papp Károly dr. elsőtitkár és a 

 következőket mondja : 



«Igen tisztelt Választmány! A SzABÓ-érembizottság jelentéséhez nem járulhatok 

 hozzá és pedig azért nem, mert a geológiai referens úrnak nem oszthatom abbeli felfo- 

 gását, minthogy ha az 1912 — 1917. évi ciklusban nem jelent volna meg olj'^an geológiai 

 munka, amely a SzABÓ-éremre igényt tarthatna. Amidőn teljes tisztelettel meghajlok 

 az agrogeológia és a paleontológia terén kijelölt munkák érdemei előtt, mégis mint a 

 budapesti egyetemm a geológia tanárának kötelességem arra reámutatni, hogy az el- 

 múlt ciklusban, a föl sem említett becses müvek közül, egy korszakos munka látott nap- 

 világot a geológia terén, s ez a m, kir. pénzügyminisztérium kiadásában megjelent 

 ♦Jelentés az Erdélyi Medence, f ö ] d i g á z területén végzett 

 kutatásokról)) szóló munka, amelynek 1. füzete 1911-ben, 2. füzete 1913-ban 

 jelent meg, tehát a II. rész, a szóbanforgó ciklusba esik. Ennek a munkának az értelmi 

 szerzője BöCKH Huoó tanár úr, de ha a szabályzat betűihez ragaszkodunk is, a II. füzet 

 1—37. oldaln, az Erdélyi Medenc", térképével, BöCKH HuGÓ tollából származik. 



Igen tisztelt Választmány! A legnehezebb helyzetbe magam kerülök, amikor 

 ennek a munkának korszakos fontosságára nekem kell reámutatnom. Ugyanis én voltam 

 az, aki éveken át vitattam, hogy egy 150 km hosszú antiklinális vonal Sármás és Bázna 

 között elméletileg p a valóságban is lehetetlenség, ugyancsak én hangoztattam, hogy 

 az Erdélyi Medence gyűrődése nem általános, hanem c.-ak lokális, afféle peremszéli gyűrő- 

 dés, amely főkép a gipsz- és sóteIop:khez van kötve ; később hozzám csatlakozott Gaál 

 István és Cholnoky Jenő, s legújabban Lóczv Lajos ugyancsak azt hangoztatja, hogy 



