A BUDAPESTI DUNA PAI.KOlIIDROGRAFlÁjA. 187 



n pontusi kor második ívlí'iv teszi és előadja, lio<];y a hainburgi hegyek és a 

 Kiskárpátok közti depiess/.ión átlépő Duna többszörösen elágazód va, mint 

 hatalmas ka vicsdellát , a Csallóközt építette. Ezen a tájon a Duna még ma 

 sem mélyíti a medrét, hanem ellenkezőleg, emeli a térszint, minek az a követ* 

 kezménye, hogy mellékfolyói, ú. m. a Lajta, Kál)a, Bábca, továbbá a Dudvág, 

 Vág, Nyitra, részben még a Garam és Ipuly is nem ömlenek a legrövidebb 

 vonalakon derékszögesen, hanem olykor messze lefelé elhúzódó hegyesszög 

 alatt beléje. A parabolikus útvonal alaposabb alsószakaszán, vagyis Komárom- 

 tól a visegrádi szorosig pontusi homokba véste be a Duna árterét, ami való- 

 színűleg a levantei vagy még inkább a pleisztocén erózió munkája. Magának 

 a szoros fölött megduzzadt tónak a lefolyását a vetődéseklazította andezit- 

 hegységen át BöCKii HuGÓval egyetértve a levantei időbe teszi, amint azt 

 a budapesti kavicsban, vagyis az újonnan keletkezett Duna hordalékában 

 található Mastodon arvernensis és M. Borsom-maradványok bizonyítják. 

 Olyan megállapítás ez, melyet Halaváts Gy. is elfogadott, hozzátéve még azt, 

 hogy ezt a hatalmas törmelékkupot a Duna a/ -Alföld nagy medencéjét elfog- 

 laló édesvízi tó szélén üllepítette le. 



II. A budapesti Duna régi deltája. 



Ennyi becses előmunkálat felsorolása után lépjünk most magunk is 

 rá a régi Duna balparti szakaszának a szinterére. A budapesti régi Duna, 

 valamint a hozzátartozó térezin csakugyan olyan terület, melynek a delta 

 minden jellemző vonása megvan. Eleje; kezdetben valamivel lejebb délre 

 feküdhetett, ahonnan azonban folytonos alakváltozása közben fokozatosan 

 a mai Szentendrei-sziget felső végéig felvándorolt. Nem tekintve a későbbi 

 időben hozzácsatlakozott, Ny-ra görbített csúcsát, deltánk alakja keskeny 

 háromszög, melynek befogói feljebb kb. 24°-nyi szöget zárnak be, lejebb. 

 Érd és Vecsés közt, pedig már egészen 50°-ig széttérők. 



Eégi árterének nyugati, meglehetősen egységes határaként a visegrád — 

 szentendrei andezithegység É — D-i hegysorozata, majd pedig a nagykovácsi — 

 budai hegység meredeken kimagasló rögei, valamint tőlük délre még a buda- 

 fok— tétényi fensík meredek keleti végződése szerepelnek. Szakadozott keleti 

 szegélye ellenben a Nagyszál (652 m), a váci Kálvária (206 m), a Csörög 

 Ny-i vége (219 m), a Csomádi magaslatok (274 m) és az Imreházi-puszta feletti 

 Kőhegy (243 m), továbbá a Fóti hegy (256 m), a Mogyoródi hegyek (200 — 

 272 m),a Kistarcsai magaslatok, a Csömöri szőlő (250), a cinkotai régi ka vics- 

 terrasszok (240—250 m) és végre a Eákoscsaba — Ecsér— Maglódi magaslatok 

 (170—142 m) által vannak megadva. 



Egészben véve egy 50—52 km hosszú, keskenyen kezdődő, de közepe 

 íi'lé 14—18, Budafok és Ecsér között azonban már kb. 20 km-re kiszélesedő 

 területtel van dolgunk, meh-nek alapja Soroksár és Vecsés irányában az 

 Alföld felszín éke olvad bele. 



A Ny-i szegélyhegység alkotásában, nevezetesen a budai hegység, még 

 pedig a budaöi"si Kőérpatak völgyétől a pomázi völgyig, mint a hegység 



