A Bl-DAl'KSTl DINA l'Al.KOllIDUOGRAFlÁJA. 189 



kori lerakódásokat találtak; ogy rákos palotai kútásás alkalmával ptdia 

 Franzenau felsüinecliterván-rétegeket figyelt meg. A kőbányai artézi kutak 

 pedig a s/armata. ós felsőmoditerránképződményeken keresztülhatolva, az 

 alsómeditcvrán és basonlóképcn a ferencvárosiakis szintén az alsómediterráni 

 rétegeket tárták fel. Eliben a feltáró munkában segítségünkre volt nekünk 

 végi" még maga a Duna is, amennyiben a bolt ágában a szarmata-mész- 

 kr.veket "feltárta és láthatóvá tette, míg kotrás útján, főleg a budafoki 

 ágban, a kiscelli agyagról, továbbá a tétényi plató egész tül)bi rétegsorozatá- 

 nak jelenlétéről szerezhettünk tudomást. Téglavető gödrökben végre pont usi 

 iigyag és Itívantei kavicsos homokrétegeket tártak fel. 



^Nyilvánvaló, hogy ez az egész kb. 500 km^ nagyságú terület egész 

 kiterjedésében harmadkori lerakódásokból áll, melyek a Nagyalföldnek 

 idáig, vagyis a Budai hegységig és a Nagyszáhg fölnyúló medencerészt fel- 

 töltötték. 



11a módunkban volna a rajtuk elterülő ka vicst a karót fellebbentem, 

 akkor megláthatnók valamennyiöket, do amint azt rögtön hozzátehetjük, már 



nem az eredeti helj^zet likban . 



Még a harmadkori időszak folyamán keletkeztek különböző időkben 

 süppedéses törések és vetődések, melyek mentén a medence üledékei pasz- 

 tánként, vagy sakktáblaszerű mezők szerint egymáshoz képest függőleges 

 irányban elmozdultak. Mindenekelőtt megemlítendő az egykori budai tábla- 

 hec^ysé*^ rögös elvetődése, miáltal a dolomit és vele együtt a közept-ocen 

 barnaszén is a pesti oldalon nagy mélységbe leszakadtak. Maga a széntelep 

 és vele együtt a dolomitnak a felső határa 917 mélységben van. Hogy vájjon 

 ennél még mélyebbre is történt területünk lezökkenése, arra egyelőre fúrási 

 adataink nincsenek, de bizonyos felszíni jelekből ítélve feltehető, hogy K fele 

 nemsokára leglább részben fordulat áll l)e, vagyis hogy a lépcsők ismet emel- 

 kedők. Területünk környékén csak egy helyen, még pedig Vácnál a Nagyszal 

 és a tőle DK-re emelkedő Csővár rögében akadunk újból régi alapkőzeteinkre, 

 amelyek a Pilissel szemközt kimagasodva a köztük lévő téi-szin árkos szer- 

 kezetét bizonyítják. Lejebb délfelé, szemközt a Budai hegységgel hasonló 

 bizonyítékokat hiába keresünk, azok legfeljebb a már nagyon is távol Bükk- 

 ben volnának találhatók. Felismerhetők azonban a deltánkat szegélyzó 

 peremhegységben bizonyos egyéb jelek, melyek arra mutatnak, hogy a mély- 

 ség tektonikájának jellege megfordul és felszállóvá lesz. Ilyenek a K-i peremet 

 alkotó harmadkori lerakódásainak kiemelkedésének tényén kívül a Fótihegy 

 alsó-mediterránjának és az előtte lévő riolit tafarétcgek DNy-i dülése 8-15° 

 alatt, továbbá a Kisszentmihályi felsőoligocén-rétegek szintén DNy fele 

 való 'lejtése. Hasonló még a Kákosi lajtamész is, amennyiben rétegei 5-7'' 

 alatt Ny felé irányulnak. 



Ezen az alapon, habár némi fenntartással, kimondható, hogy deltánk 

 asszimetrikus szárnyú árkos süpped esnek a helyét foglalja el. 



Ismétlődtek az általános szárazföldi emelkedés egyes mozzanataival 

 kapcsolatosan az ilyen visszás üppedések még ezentúl is, nevezetesen a közép- 

 oligocénben, továbbá az andezit kitöréseket megelőzően az alsó miocénben 



