190 SCIIAFAH/.IK l'KliKNC 



stb.. iiiolyi'k mind liozzájárultak iihlmz. hogy a k('»i()sk(')riil látható kt-retcken 

 bilül H mi leendő deltaterü'etüuk is lapokra, illetve sakktáblaszerűen koc- 

 kákra még jobban eldarabolódjék. Ezek a süpp.Hlő mozgások azonban nem 

 szűntek meg teljesen későbl) sem, amint azt pl. a pnntusi agyag lerakódását 

 közvetetlenül megelőzött vetődések igazulják, melyek a íVkvőjében lévő 

 szarmata-mészkőtele p^^ket elszeldelték, amint ez a volt Örley-féle téglavető- 

 ben világosan látható. De elvttődött helyenként még maga a pantusi agyag 

 is. amint azt a kőbányai víztorony melletti hatalmas vetődés igazolja. 



Nem elég azonban, hogy e különféle időkben létrejött vetődések meg- 

 bolygatták a medence -felt ölt és nyugodt leülepedését, hanem ehhez a de- 

 formáló mimkához hozzájárultak végre még a két oldalról beözönlő p:irti 

 vizek is. részint azáltal, hogy a pontusi idő vége felé a magasabb részeivel 

 már szárazzá vált térszínt felárkolták, részint p?dig azáltal, hogy törmelék- 

 kúpjaikkal a széleket elfoglalták. Ilyen régibb kavicsterrasszoknak tekint- 

 hetők a Csömöri és Kistarcsai kavicstelepek és vannak adataim, hogy fel- 

 vidéki vizek hozták ide le e kavicsokat. Bizonyos elkovásodott nummulitos 

 kőzeteket, opálokat, meg jaszpiszokat, melyek Pusztaszentmihályon (156 m) 

 találhatók, sikerült Foton (200 m) át egyelőre a nógrádmegyei Óvári hegyig 

 (327 m) kinyomoznom, amivel beigazolódik Lóczy LAJosnak az a többször 

 hangoztatott véleménye, hogy a felvidéki vizek már a harmadkor végén 

 adóztak a mai Budapest környékének. 



Erre a térszínre lépett most rá a pontusi kor végén, illetve a leví.ntei 

 idő elején a Visegrádnál átömlő Duna. rajta keresve lefutását az erózió leg- 

 k(')zelel)t)i bázisához, vagyis a levantci tó színlőjéhez. 



III. A levantei Duna. 



A visegrádi szorosból előtörő és területünkön széles folyással lerohanó 

 Duna végig hurcolja görgetegeit és különböző képződmények fölött rakja 

 le azokat. Legszebben van a levanteikori kavics, a Máv. pusztaszentlőrinci 

 kavicsbányájában feltárva. (1, ábra). A kavicsbánya falai ugyanis függő- 

 legesek és átlag 8 m magasak. Legalul kibukkan a pontusi agyag, amely fölött 

 a fal kétharmadát alkotva a kékesszürke színű levantei kavics, fölötte a pleisz- 

 tocén kavics és legfelül a kötött futóhomok látható. A levantei kavics szenu-i- 

 nek átlagos nagysága szerint diókavicsnak nevezhető, amelyben csak kivé- 

 telesen akad ököl, sőt fejnagyságú is. Azonban még bőségesen homokot is 

 látunk a kavics között, vele vegyesen előfordulva, vagy önállóan rétegekben 

 is, hosszúra kinyújtott lencséket alkotva, amelyek néha folyami rézsútos 

 rétegzéstis mutatnak. Kékesszürke, éles tap'.ntatú homok ez, amelynek szemei 

 szögletesek és csak kevéssé koptatc)tt csúesúak, tehát típusosán folyami 

 jellegűek. 



A kavicsok a nj'aga túlnyomó részben fehér szemcsés kvarc, de mellette 



fehér kvarcit-pala is; azonkívül előí'orduhiak közte a színes kvarcféleségek, 



vörhenyesek, kékesek, sőt IVketék is. Alakjuk többnyire kissé lapított, sőt 



.gyakran pogácsaszerűpii lapos. Egyéb kőzetek a violás kvarcpnrfir. a gránit, 



