28i IDOSIJ li' l-OCZV LAJUS 



tokban. A Vág. Nyitni és (iaiani völgyei iieogón törésekre és sülyedésekic 

 utalnak. Feltün('5 a kristályos magrnamasszivumok és szubtatrikus-magas- 

 tatrikiis rétegeik elterjedése a Kis- Kárpátokban : Inovec, Tribecs. Kis- 

 ^íagura, Zsgyár-, Mincsov és Lubochna massziviimai. Úgy látszik, hogy 

 egy eredetileg összefüggő kristályos niasszivum neogén sülyedésekkel és 

 törésekkel nemcsak egymástól választatott szét izolált tömegekre, hanem 

 c/ek horizontális-tranzverzáhs irányú eltolódásokkal eredeti csapásirányuk- 

 1m')1 is knhsszaszerüleg kimozdíttattak volna. 



Az Északnyugati és Központi Kárpátokban a ladiáhs ÉNy— DK-i 

 és különösen a meridionális törések az Alföld közelében még inkább 

 előtűnnek, mint az Alföld keleti részében. 



A Kihuca -völgyből, Zsolna mellett, kiinduló hosszú É-i) irányú 

 \')nal a Turóc völgyén át a Garam és Ipoly völgyének tart ; nagy andizil- 

 kitoiések kísérik. Délen ez a vonal átmegy Nógrád-Hont ba és Visegrád - 

 Szent- Endre andezitterületén át a Duna-könyökhöz, ahol a budapesti hő- 

 forrásvonalban folytatódik. Ebbe a vonalba esik a Duna is Eszék— Vu- 

 ko várig, majd Szlavóniában a Dráva— Száva vízválasztónak vízrajzikig 

 még ismeretlen legmélyebb helyén metszi át. 



Tovább délnek ez a törésvonal bevág a Drina-vonalába, ahol tektonika 

 jelentősége törési reijdszer alakjában a szandzsáki Limig fehsmerlK tő. 

 Körülbelül ugyanezen a délkörön (a 19-20° között Greenwichtől Számítva) 

 megtaláljuk végül az Adria-part É — D irányában Alessio és Valona között, 

 l^jz a vonal egyben tektonikai határ Dalmácia Dinaridái és (xörögország 

 határhegyvonulatai között. Vájjon nem jelent-e a Kisuca— Adriai vmal 

 egy egységes törési >ónát? 



Ezzel a törésvonallal, amely az Alföldön haránt irányban niegálla- 

 l)itottnak tekinthető, párhuzamosan haladnak azok a vonalak, amelyek 

 a fiatra- és Bükk-hegységet transzverzáhsan tagolják és amelyek a Zólyoiii- 

 (iömöri hegységbe követhetők. A Tokaj— Eperjesi vonulatok is É l> 

 irányúak. Az Alföld legmélyebb diagonalisát, a Tisza-vonalat végül, aindy 

 egyúttal Magyarország É — D irányú központi tengeh'e és amelyen a ir.ély- 

 fúrások még a legfiatalabb geológiai időkben is állandó sülyedést állapítot- 

 ták meg, szintén a Kisuca — Duna albán parti hasadékkal párhuzamos 

 tíirés vonalnak kell tekintenünk: ezt a Zagyvavölgy mentén úgy É felé. 

 iiiiiit I)-nek Szerbia feh; követhetjük a Kolubara-lapályig ; ahol a ket- 

 (ildaH szerbiai hegységrészek között feltűnő geológiai választóvonalat 

 és/,](Mhet ünk. 



Hogy (V,ek a iiieridionáhs lőrések milyen viszonyban állanak a Jveleti- 

 .\lp()k és a Karszt liaránttöréseihez, az még csak a jövőben lesz megálla- 

 pítható. 



