1'.V.VN(»N11AI,M.V l'til.DTAM \I«ZONV\I. 248 



völgyben (szép gesztenyefáiról Vállis castanearuviníik is nevezik) kutat ásatott' 

 melynek vizét gépezet segítségével nyomta fel a kolostorba. E kút mélysége 

 17 m volt (felszíne 173 m a t. sz. felett). Vize azonban idővel annyira meg- 

 fogyatkozott, hogy újra mélyíteni kellett a kutat, ami 1867-ben meg is történt, 

 még pedig 18 m-rel ásással s e/után még 36 m-rel fúrással. Azonban az így nyert 

 víz sem tudta mindig fedezni a kolostor vízszükségletét. Végre is 1912-ben új 

 fiirással segítettek a gyakori vízhiányon. Ekkor a régi kút mellett fúrtak le, 

 210 m mélységre. így tehát 210 m vastag földréteg került itt napvilágm. Ez a 

 fúrás indított a környék földtani viszonyainak feldolgozására, s az igazat meg- 

 vallva, ez is hagyott cserben l(\gelüször. A félretett fúrás-próbák ugyanis egyál- 

 talában nem feleltek ineg a hozzájuk fűzött reményeknek. Mindössze annak a 

 megállapítására voltak elégségesek, hogy a fúrás a pannóniai -pont usi rétegek 

 fekvőjét még nem érte el. Részletesebb taglalásra, szintezésre a megőrzött réte- 

 ijek, kövületek majdnem teljes hiánya miatt nem voltak alkalmasak. 



Az új kút fúrás-próbáit egybevetettem az ezen kút régebbi fúrása és ásá.sa 

 alkalmával Hollósy Jusztinián dr.-tól összegyűjtött és megőrzött rétegekkel s 

 meglehetős megegyezést találtam az új és régi próbák között, úgyhogy az új és 

 régi rétegcsoportot könnyen összeegyeztethettem egymással. 



Hollósy, ki akkor a pannonhalmi tanárképzőn a fizika tanára volt, fel is 

 dolgozta e régebbi fúrás -próbákat Győr megye monográfiája számára. Előszöi 

 ezen feldolgozás adatait vetettem egybe az új fúrás szolgáltatta adatokkal s 

 Semmikép sem tudtam összeegyeztetni őket. Ezután kerestem csak elő magukat 

 a régi fúrás -próbákat s ezek alapján meggyőződtem arról, hogy Hollósy csak 

 nagy általánosságban tárgyalja ezeket, 33 (igaz, hogy ezek között több egyforma 

 is volt) rétegből 5 csoportot foglalva össze. 



Egybevetve a régi és az új fúrás adatait, a kút szelvényét a következő 

 táblázatban tüntethetjük fel (244. oldalon). 



A próbákat átvizsgáltam, de bennük kövületeket nem találtam. Mind- 

 össze a 16 m-es mélységből felhozott sárgás homokban találtam apró, fekete 

 szálkákat, elszenesedett növényi maradványokat. így tehát a fúrás-próbák kor- 

 )iieghatározása tisztán ezeknek petrográfiai jellege alapján történhetik. Ez pedig 

 épen a pannoniai-pontusi emeletbe tartozó képződmények elbírálásánál nagyon 

 sokszor elégséges is. Egyébként a rétegek petrográfiai jellegén kívül negatív bizo- 

 nyít ék is szól ama feltevésünk mellett, hogy a fúró a 210 m-es mélységben még nem 

 érte el a pinnoniai-pontusi rétegek fekvőjét: az t. i., hogy viszont olyan adat 

 nyomát sem találtuk a fúrás anyagában, melynek alapján ennek egy bizonyos 

 mélységtől kezdve a pannoniai-pontusi komál idősebb jellege kitűnnék. S épíii 

 itt X) negatív bizonyítékig majdnem olyan súllyal esik a latba, mint a rétegek 

 petrográfiai jellegéből levont pozitív bizonyíték. 



Hollósy szerint a régi kút legnagyobb, 68 m-es mélységéből laza, fehéres 

 homokot hozott fel a fúró, amely homok «foraminiferák ásatag kövületeit is tar- 

 talmazván, tengeri üledéknek bizonyult b(».^ Ebből a homokból azonban csak 

 mintegy «aprógyűszííre való mennjnség jutott kezemhez.o-mcnidja tovább Hollósy, 



^ Hollósy TusztiniAn : Adatok (rvőrnu-'ívc fökUaiű viszonyaihoz : 27. old. 



